A penànu, a disfrutar. Vinga, de què parlem avui?
De calés, de la pela. Tornem a parlar de temes complicats,
temes delicats. No, perquè aquesta vegada no ho fem perquè
ens vingui de gust, aquesta vegada ho fem perquè ens ho han
demanat. I quin gust fer les coses quan te les demanen, eh, Àlex?
Bueno, però perquè ens ve de gust, perquè si no ens vingués de gust
podríem ignorar el que ens demanen, també. T'ho dic...
Vull dir, si ens fan... Si algun... A veure, aquesta proposta
per què és bona? De moment ens estan arribant peticions de bons
programes, de bons temes per tractar. El dia que arribin
peticions de merda, saber el primer que diré és que anem a
ignorar això, perquè algun dia caurà la primera que dirà, però de
què vol dir aquesta persona, saps? Però bueno, aquesta és
interessant. Aquesta és interessant i des d'aquí, com sempre,
convidem l'audiència a que ens dirim més temes i propostes
de les que parlar, de les quals estem encantats. L'Àlex i jo
tenim opinions pràcticament de tot i si no les tenim, ens inventem.
O fem recerca, depèn de quin individu sigui. Però aquest en concret
ve de l'Adrià i sé que ho va demanar fa temps, però home, és que
tenim una agenda, anem apartats. D'això ens ho preparem, alguns.
Llavors... Ens conviden altres podcasts. Fem gestions amb Apple,
amb el senyor Tim Apple, que ara ens ha posat a la secció de
podcast en català, al costat del Crims de la Sotana i la competència
i per sobre del Baste, que per mi això ja és life achievement.
Qui deu ser el Tim aquest? Deu ser un bacari, no?
Tu saps la història de Tim Apple, no? No sé la història de Tim Apple.
No saps la història de Tim Apple? És que això va ser el Trump, que un dia
llegint les notes del típic document que els donen al briefing d'una reunió
que havia de tenir amb gent del món de la tecnologia, en la qual hi havia
Tim Cook, doncs el tio es va fer la pitja un lio i el va saludar com a Tim Apple.
Saps? Va dir Tim Apple.
Déu meu, quin drama, tio. Tens com davant, probablement...
És el que dèiem l'altre dia de la diferència entre el poder i la riquesa.
Com a president dels Units, tens davant, a part del tio que manega la companyia
més valuosa del món, probablement un tio molt més influent que tu,
potser no directament, però a l'hora de crear producte i de tenir un impacte
en la societat, potser el més influent que tu. I li dius Tim Apple, home, xatú.
És que és molt bo, tio. I ara és molt bo perquè si tu busques a tot arreu,
per Twitter, tot això, moltes vegades la gent ja per trollejar ja posa Tim Apple.
Saps en comptes de Tim Cook? Saps quan han de fer tweets una miqueta com graciosos
sobre Apple? Març del 2019 Donald Trump va ser a un meeting amb un American
Workforce Policy Advisory Board. Una cosa que sona com a molt rimbombant,
no sé ben bé per què era. Doncs sí. I de fet, ah, espera, espera, es veu que Tim Cook
es va canviar el seu nom a Twitter, posar-se Tim Apple. Quan va passar això,
boníssim, tio. El trolling el va continuar el mateix Tim Cook. Avui en dia ja no ho
deu tenir, però ja només que ho hagi tingut unes hores, em sembla magnífic que ell
mateix s'hagi posat Tim Apple. Àlex, ens hem distret com sembla tu que estàvem
parlant. No, està bé, està bé. Quanta gent no coneixia aquesta història?
Quanta gent? Bé, què ens ha demanat l'Adrià, tio, de diners? És interessant,
perquè ens ha demanat, i si us plau, i això abans no ho deia, però ara ja,
mira, cada vegada que parlo d'algun tema sensible, tipus nutrició, temes financers,
això no és consell financer. En cap dels moments i mai ho serà. Fiquem la
falca. Sí, exacte. Si seguiu els consells, potser el millor que us pot passar
és que moriu sols, pobres i dèbils. Llavors, potser és el pitjor que us pot
passar. Però l'Adrià ens ha preguntat que li donem la nostra opinió sobre... A veure,
ell en el correu posava com financers per damis, però la seva idea era el fet
d'invertir en fons indexats, fons d'inversió, o invertir directament en
start-ups o en projectes tipus... Bueno, ja que estem en aquest món,
jo penso que hi ha un punt molt important que és... Això ja és una regla personal.
Jo només inverteixo en les coses que entenc. Si no ho entenc, no hi entro. Llavors,
aquest és un dels motius per als quals no inverteixo en real estate, per exemple. Mai
ho faria perquè, ostres, a mi el real estate és un món que m'horroritza, em fa molta
mandra i no l'entenc. Llavors, com que no l'entenc, bàsicament el que pot passar
és que et prenguin el pèl. Perquè hi ha una simetria molt gran d'informació entre
que t'està intentant colar alguna cosa i tu que no tens ni puta idea d'allò. Malgrat
això, jo penso que aquesta simetria es capgira en el món tecnològic i és el nostre
cas. I en el cas, segurament, segurament, de gran part de l'audiència. Escolta,
no pretenguen casellar tots els uients en el món tech. Vull dir, sé que tenim molta
gent de fora i em sorprèn cada dia més. Però, és a dir, el fet de tenir molta
simetria positiva cap a un sector crec que és una cosa que sempre has de buscar.
I no pot ser només el món tech. És a dir, si tu, per exemple, tens com, ostres,
molt coneixement d'un sector en concret, crec que és molt interessant que facis
les teves inversions alineades en aquell sector, bàsicament, perquè el coneixes
bé i saps del que estàs parlant. I crec que l'hora d'invertir és una de les
coses més importants que hi ha. Llavors, avui parlarem d'això. Parlarem de la nostra
opinió entre invertir en fons indexats o fons d'inversió o invertir directament
en aquest tipus de companyies. Llavors, jo crec que hi ha com mil angles que pots
tocar. O sigui, primer des d'un punt de vista d'inversió, després des d'un punt de
vista d'accessibilitat, qui té accés a aquests deals, qui no. De fet, jo crec que
tu, Àlex, tens molta més experiència en la part d'invertir directament en
startups. És una de les coses que fas activament i res. Per on vols començar? Per on
obrim el meló? Pel tema de la simetria informativa, perquè tu dius, per exemple,
aquí veig que tenim dos acostaments diferents a com invertim. Tu inverteixes en
coses que entens i jo inverteixo en coses que no entenc o que vull entendre. Diguem-ho
així. Hi ha una altra manera d'invertir, sobretot quan inverteixo en empreses.
Moltes vegades, trio una empresa perquè vull aprendre aquell sector. Com que jo
sé que soc una persona extremadament vaga i no em ficaré a fer cursos de coses, jo
sé que si poso 5.000 euroets en una startup d'un sector en concret, aprendré
d'ella perquè ja he pagat. És com la gent que paga per uns cursos. Però així com
els cursos on-line has d'anar-hi tu, fer la walk o l'equivalent a qualsevol altre lloc
i fer una sèrie de seguiment, fer uns deures que podries abandonar-ho i no passaria
res, només que hauries perdut tots els diners, aquí hi ha gent que tira una miqueta del
carro i veus que són uns diners que estan posats en moviment. Aleshores, jo, per
exemple, inverteixo en empreses de les quals vull aprendre en el seu sector. He de
conèixer-ho mínimament. Per fer una miqueta la descripció del tipus d'empreses
en què inverteixo són empreses tecnològiques, generalment B2B o B2C, encara no saben que
faran B2B. Tinc tres o quatre sectors en els quals intento no invertir. Si de fet
vaig invertir en una empresa de blockchain, però perquè era un tema de votacions
electròniques, no perquè m'agradi el blockchain, però no invertir en NFTs, no invertir en
criptomonedes, no invertir en tecnologies que considero que són molt especulatives,
que aporten poc valor encara, tecnologies que encara que estiguin molt lluny de trobar
el problema que han de solucionar. Aleshores, dintre de les, si ara he invertit en més
de 30 empreses, generalment són empreses molt tecnològiques, de fet m'atreviria a
dir que només n'hi ha una que no ho és, que és Vertos, del nostre amic Alberto Bonom,
que és un restaurant de milaneses, una cadena de milaneses. Però la resta, gairebé
tot és software. Per què? Perquè jo desenvolupo software, jo venc software i el software
és la meva vida en aquest sentit, la meva vida professional. Per tant, l'entenc, però
no entenc tots els sectors, és a dir, potser he invertit en software de pagaments perquè
no entenc ben bé com va el sistema, el sector pagaments i m'interessa saber-ho. Per tant,
pago, m'involuc en una empresa, si ells volen els hi dono un cop de mà, de tant en quant,
puntualment. Si la relació va més enllà, inclús puc, doncs mira, ara si tot va bé,
acabaré entrant a la junta d'una de les empreses en què he invertit i tinc molt bona
relació, els he ajudat molt, ens portem molt bé des de fa tres anys, doncs bueno, i acabo
prenent de tot això. Si per mi és com pagar cursos extra de la universitat o de un
màster, el que sigui, és car, però la diferència que té entre pagar cursos és que pot ser
que aquesta pasta t'acabi tornant. Això pel que fa a l'asimateria informativa, aleshores,
després hi ha els tipus d'inversions, no? Generalment, i per la gent que comenci, si com que
el títol inicial havia de ser una miqueta inversió per principiants, diré dues o tres
coses, si et sembla, bàsiques, bàsiques, bàsiques, i a partir d'aquí que cadascun faci el que
vulgui d'aquesta informació. Una és, doncs, el retorn de les inversions generalment és
directament proporcional al nivell de risc que estiguis disposat a assumir, si no vols
risc i no vols perdre diners, fot els calés a sota dels coixins del sofà. Si vols una
miqueta de risc potencialment guanyar alguna cosa, doncs potser tens certs productes com
podrien ser els ETFs, que són uns valors bastant segurs i que tenen un retorn que va per
sobre de l'increment del cost de la vida, per tant saps que a molt, molt, molt llarg
de les inversions que fas, doncs tindràs un retorn que pot ser més o menys interessant
depenent de la pasta que hagis posat. El que sí o sí no has de fer és deixar la pasta
als bancs, perquè generalment el tipus d'interès que et donen és més baix que l'increment
del cost de la vida, per tant aquí estàs perdent els calés si deixes els diners al banc
i després ja pots invertir en altres coses. Com dius tu, jo tampoc inverteixo mercat
immobiliari, em sembla moralment atros i diametralment oposat de les meves conviccions
polítiques, per tant és una cosa que no tinc pensat fer. Igual que no inverteixo tampoc
en altres sectors, no sé, tipus el gambling, els jocs, les apostes, pots invertir en startups,
però poden tenir un retorn molt alt, però també tenen un risc molt alt generalment,
ja saps, el típic, 90% de les startups peten, i les que no peten també t'ha de dir que
igual com a molt et tornen els mateixos diners que has invertit. Tu mateix has de calcular
si et val la pena o no, i després, clar, ja te'n pots anar a criptos, te'n pots anar a
coses molt més especulatives on el nivell de risc és altíssim, i el retorn també pot
ser altíssim, però també pots perdre-ho tot. Per tant, aquesta és una. L'altra és quin
percentatge de la teva pasta has d'invertir. Tothom et diu, inverteix només la pasta que
no necessitis. Amics, amigues, la majoria de gent no té pasta que no necessita, saps?
Vull dir, potser aquest podcast sí que tenim ja, ens consta que hi ha inversors, per tant,
no escolteu aquest podcast perquè en sabeu més que nosaltres, però generalment la gent
de peu no té pasta que no necessiti. Per tant, no sé si aquest episodi els hi serà molt útil.
Jo, de la meva primera inversió, t'ho dic, Marc, en contra de tots els principis fonamentals
de la inversió i de la lògica, vaig invertir els últims mil euros que em quedaven al banc,
els vaig ficar en Kantox. Avui en dia, doncs mira, m'ha suposat un retorn de per tres
perquè l'empresa es va vendre el novembre passat i encara no he vist els calés perquè
hòstia, regulació, tot el tema del ruting dels calés, etcètera, etcètera, intermediaris,
trigaré temps a veure els calés, no? Tu diràs, un per tres, hòstia, no està mal. Bueno,
dintre startups un retorn molt baix, vaig invertir l'empresa i ara està en una etapa
molt avançada i tampoc, no em canvia la vida anar a mi els diners aquests. O sigui,
m'haver ficat mil euros el 2015, que eren els últims mil euros que tenia el banc,
que sí, movien l'agulla, que arribin ara a 3.000, 3.000 dies, 3.000 euros, avui en dia,
a mi no em... bueno, si em compraré una guitarra nova, a vegades em pagaré unes vacances,
però ja no em canvien la vida, no? Aleshores, dins del món de startups, al que estem acostumats
a veure, les notícies que es comuniquen, que també és una miqueta viaja de supervivència,
són la gent que ha multiplicat per 40, per 200, per 80, saps? Hòstia, vaig ficar 10.000 euros
en Glovo com a primer inversor i, clar, aquells 10.000 euros s'han convertit en mig milió.
Fantàstic, però d'aquests casos n'hi ha molt pocs. Però bueno, jo aquí estic deixant anar
una torre important, no sé per on ho vols conduir, això.
Àlex, tinc claríssim per on conduiré. Molt clar. Molt clar.
Val. Fixa't. Abans que res, petit insist i petit matís sobre el que has dit,
i és que crec que m'has entès parcialment, és a dir, quan jo em refereixo a invertir
en coses que coneixes, m'agrada molt el teu aprouig d'invertir per aprendre,
però jo penso que tu sí que fas això, és a dir, només inverteixes en el que coneixes
i, evidentment, és interessant el que dius, que ostres, vull aprendre d'aquest sector, sí,
però el teixit que hi ha a sota sempre sol ser tecnològic. O hi ha una capa de tecnologia
que en tens, és del mundillo, Àlex, perquè m'entenguis. És a dir, era això el que em referia.
Ja sé que, clar, si no, jo què sé, jo només podria invertir en empreses de podcasting,
de salut i de cotxes, saps? Però crec que és més un tema del mundillo, aquest tecnològic startup,
i a partir d'aquí tu ja diversifiques i dius, ara vaig a ser més piqui, vull aprendre d'això,
inverteixo en aquí, em sembla molt bé, és un aprouig superinteressant, però crec que sí que fas una mica
el que jo predico. Llavors, em dius, ostres, però no vols conduir. Jo el que vull és tirar un passet enrere
i explicaré l'única cosa que jo he après d'inversió, de fet són dos, només n'he après dos.
És una llàstima, però és tot el que he de dir, però crec que és interessant a veure què en penses.
I això explicarà el motiu pel qual tu seràs ric. Jo o l'Oyen? Tu, Àlex, tu. Jo com a Àlex,
explica'm com he de ser ric, perquè m'interessa. No és el meu somni, però si m'ha de venir,
vull saber com i quan em deixarà més tranquil.
És que potser no m'has entès. El que vull explicar-te és com tu seràs ric, però tu no has de fer res.
Jo simplement t'explicaré i seré com aquest futurolegist que veurà el futur com aquest...
Com es diu això en català? Com un adiví? L'oracle.
L'oracle! Seré l'oracle que ensenyarà perquè l'Àlex serà ric.
Llavors mira, això ho lligo amb les dues coses que he après.
En primer lloc, tu, jo i tothom... Tu tots, tothom.
Tothom sap el que ha de fer però no ho fa.
És allò que si el que necessitem és més informació, tots seríem millonaris amb el six-pack.
Per què no ho som? Perquè invertir correctament fa por perquè va en contra de la nostra percepció lineal del món.
Què vull dir amb això? Amb això vull dir el següent.
Ningú s'ha fet ric cobrant una nòmina o tenint un tipus d'interès del 2%, com tu dius.
Fins aquí estem d'acord. Com un es fa ric? Un es fa ric entenent primer un petit principi.
I és que la inversió o la riquesa és un fenomen social.
I generalment els fenomen socials segueixen una distribució logarítmica.
Què vull dir amb això? L'exemple de Bill Gates en un bar.
Si tu poses un poble de 10.000 habitants, tens gent, i en aquell poble hi fots a viure Yao Ming,
que jo crec que era el tio més alt del món, la mitja d'alçada d'aquell poble no canvia.
No perquè és la mitja, exacte.
Sí, però l'altura és un fenomen natural. I els fenomen naturals segueixen una distribució oceana.
Una campana, la mítica campana.
Llavors, si tu fots un tio extrem, això generalment es dilueix.
Si poses el tio més alt del món en un poble, aquell poble no serà el món amb l'altura mitja més elevada del planeta.
Serà el mateix perquè haurà pujat pràcticament res, negligible, perquè és una curva gausiana.
En canvi, si en aquell mateix poble hi fots a viure Bill Gates, aquell poble serà el poble amb el PIB per càpita més alt del planeta.
Segur, perquè la riquesa segueix amb patrons exponencials, perquè és un fenomen social.
Hi ha un principi fonamental, que és que la diferència de maquinituts és molt més heavy.
Si el tio més alt del món fes 300 metres, sí que canviaria a la mitjana.
Però és una cosa abismal. L'alçada, com a més alt del món, respecte al tio més alt de mata de pera,
potser són 50 centímetres, que està dins dels paràmetres.
Això significa que no m'escoltes. Com t'he dit, els fenòmens naturals segueixen distribucions normals en general.
Exacte.
El pes, l'altura, etc.
Clar, no hi ha diferències tan heavies, vols dir?
Clar, això és el que vull dir!
Però els fenòmens socials, és a dir, els que ens inventem nosaltres, segueixen distribucions exponencials.
De riquesa ens l'hem inventat.
Per tant, la riquesa és una cosa que generalment segueix una curva exponencial no lineal, ni gausiana.
Per què vaig amb això? Una vegada entens això, entens la segona cosa que t'explicaré.
I és que l'única manera de fer-se ric no és anar a buscar aquesta linealitat, sinó és com abraçar l'exponencialitat de la riquesa.
Llavors, com ho has de fer això? I aquí és el motiu pel qual l'Àlex serà ric.
T'ha de ser igual assumir una pèrdua del 90% de les teves apostes si una o dues t'explota les mans.
És a dir, si tu fas 50 inversions, t'ha de ser igual perdre 49 i que una, per dir un exemple, sigui Facebook, ja estàs curat d'espants.
Això és com funciona un bici.
Ells no esperen un retorn d'un 2X o un 3X de qualsevol inversió. Per ells això és un 0. És una pèrdua. No fan res d'això.
Ells que esperen un 300X d'alguna cosa ja cobreix tot el fons en general.
Aquesta és la mateixa idea. Aquest és un dels motius pels quals l'Àlex serà ric.
Però, què és el que passa? Que generalment això ens fa molta por.
Perquè ens fa molta por veure com s'ensorra la nostra riquesa esperant que una funcioni.
I és un dels motius pels quals la gent no inverteix en aquest tipus de coses.
Però tu, aquest mateix portfolio approach, l'haguessis pogut fer amb companyies amb blue chips que sortien a la bolsa.
Jo ho dic per un tema d'accessibilitat.
Podries haver invertit en 50, fiques mil paus en cada una i només en una, jo que he sigut Apple, ja estàs tranquil.
No, tranquil no. Estàs tranquil·líssim de per vida.
La persona que va fotre, la persona que va ficar mil euroets a Amazon, a Apple, a Google, on sigui, els 90, aquesta persona dia d'avui és mil.
És literalment milionària. Llavors, és la mateixa idea.
Segurament moltes d'aquestes haurà empalmat, però a què collons t'importa?
O sigui, si tu tens 50.000 euros i en perds 49.000, però et resulta que un d'aquests mils és un 500X, és que t'és igual la resta.
És que no t'importa. El que passa és que mentalment no pensem així.
Aquesta és la primera. I la segona cosa que apareix és...
I sempre trec aquest tio, perquè jo crec que és el llibre que he llegit més vegades, d'Scott Adams.
Hi ha una idea que m'encanta, que és aquesta, i crec que l'he explicat 50.000 vegades però és que no em cansaré d'explicar-la,
que és el de la màquina de tragaperres infinita.
És a dir, ella et diu, mira, la vida al final és una màquina de tragaperres a la qual no costa diners.
El que has de fer, i és que és la mateixa idea aquesta, és com seguir jugant.
La majoria de vegades fracassaràs. Però quan et toca, clar, quin és el problema de la màquina de tragaperres?
Que et quedes sense pasta i te'n vas a casa.
Però la vida no, tio, la vida no. La vida ves provant i ves fent coses i ves...
Diu, i ara inventa això, i ara intenta el que vols, i alguna sonarà la flauta.
Però és que quan sona la flauta és el que diem, és que explota.
A què em refereixo amb això?
Doncs Warren Buffett tenia aquest dit tan interessant que és el de...
Tio, ser ric és molt fàcil, no?
Has de comprar barato i has de vendre car. Ja està.
Si fas això, estàs tranquil.
Però clar, com es baixa això i com ho portes a la realitat?
Doncs jo crec que hi ha una cosa molt senzilleta, que és el segon principi,
que és que, en totes les inversions que facis,
protegeix el teu downside i no limitis l'upside.
És a dir, jo què sé, hi poso un exemple estúpid.
Si compres una acció, digues, mira, vaig a comprar 50 accions.
Vaig a ficar 1.000 euros a cada una.
I ficaré un stop-loss, que és, eh, venda automàticament, si baixes de, al 10%.
Molt bé, amb totes. Totes surten al 10%.
Tu ja saps que com a molt, com a molt, com a molt, com a molt,
per tant, el 10% de la inversió.
Però no li fotis un màxim, un topall a la inversió.
Llavors, tu saps que només que una o dues o tres se te'n vagin a la lluna,
et cobreixen per la resta.
Però és el que diem a l'estiu, la gent no pensa...
La gent ni jo, eh, ni segurament tu, amb altres coses.
És a dir, si realment abraçéssim aquesta exponencialitat,
penso que seríem, tio, els putos reis del món.
El que vas fer fot una por de l'hòstia.
Fa mandra. Bueno, perdó, fa mandra, perquè és feina, no?
Aleshores, per entendre els fonamentals de totes aquestes coses,
li has de dedicar una sèrie de temps i recursos que molta gent no té.
De fet, aquí hem de descartar un gran percentatge de població,
que és la gent que no té fitxes a la partida de pòquer, no?
Havia explicat aquí l'analogia de la vida a la partida de pòquer, no?
Vale, potser ho hagi explicat al podcast de Marseix.
Però, bàsicament, jo, com veig la vida, és com una partida de pòquer.
Aleshores, clar, fer diners és molt fàcil per la gent...
Tothom assumeix que tens les mateixes fitxes, mentida.
Hi ha gent que neix amb moltes fitxes, que generalment són els fills de rics,
i després hi ha la resta del món que neix amb molt poques fitxes.
Hi ha gent que té una fitxa.
No pots jugar-te-la, perquè arribarà un moment en què tu sí o sí has d'apostar.
Si tu has jugat mai a pòquer, saps què?
Doncs, rotativament, algú ha d'aposar la...
Hòstia, és que no me'n recordo com es diuen.
Ja fa molts anys que no jugo.
Però et veus forçat a apostar quan és el teu torn, no?
Aleshores, has de fer algun moviment per preservar
el poc que tinguis si vas molt escurat, no?
Però no pots no apostar mai.
Sempre hi arriba un punt en què has d'apostar,
perquè et toca a tu ser el teu torn.
Que vull dir això, que la majoria de gent de la societat
està en un error econòmic de quedar-se fora de la societat,
de quedar-se fora de la partida de pòquer.
I, esclar, aquesta gent ni té el focus, ni té el temps,
ni té els recursos econòmics com per poder dir
va, vaig a invertir, vaig a fer uns experiments.
El 99% de la societat no pot fer aquest tipus de coses.
Un 95%, val?
Aleshores, l'altra gent, els que no som rics,
però alguna cosa tenim o hem pogut amassar en tot aquest temps,
arriba a un punt en què sí que pots fer uns experiments, val?
Però, jo què sé, a la que diguis, hòstia,
tinc 10.000 euros que no necessito, perquè mira,
amb els anys els he estalviat.
Aquests 10.000 euros, tio, són molt preciats.
Ja gairebé preferiràs invertir-los.
Són una cosa molt, molt, molt, molt, molt conservadora
que al cap dels anys, Toni, doncs tu multipliqui per dos,
tu multipliqui per tres.
La gent que és fotudament rica,
molt malament ho ha de fer per perdre tot el seu patrimoni.
Com dius tu, pot dedicar-se a invertir en 100 empreses,
per dir-ho en 100 stonks a la borsa,
i que una d'aquestes li vagi la lluna i pagui la pasta resta, val?
Que és com funciona el capital risc, bàsicament, no?
És el que deies tu, menys d'un multiplicador per cinc
en una inversió d'un portfòliu d'unes 20 empreses,
doncs tot el que estigui per sota de per cinc,
que ells ho consideren com si fos, és l'equivalent de per zero,
perquè tenen despeses estructurals,
tenim anàlisis en fisc, etcètera, etcètera,
aleshores no els hi surten a compte,
i per temps, per cost d'oportunitat, etcètera, etcètera.
S'han de focalitzar molt en les que sí que els hi funcionen.
I generalment hi ha una o dues,
si els va bé a cada quart del portfòliu,
que els hi retorna un multiplicador que paga la festa pels demés.
El mateix que quan inverteixes tu títol personal a start-ups,
molta gent que conec que diu,
hòstia, he invertit en tantes empreses i una em va anar molt bé,
vaig a inversor de Glovo per dir algo, vaig a inversor de Typeform,
i m'ha anat bé, la resta m'ha anat totes malament,
generalment és el que passa.
Si fos una cosa, una distribució molt més equitativa,
potser molta més gent ho faria.
Si més o menys sàpiguis que de cinc empreses, tres,
et donaran un retorn de per dos per tres,
collons, seria el millor producte del mercat a nivell d'inversió,
diguem-t'ho si no ho faries.
Però bueno, no sé, és que per això jo ho veig com que
la partida poker de la vida no és justa.
Aleshores, no ens focalitzarem en la gent que ara no hi pot participar,
perquè crec que aquest podcast tampoc és molt útil per ells i per elles.
Aleshores, aquí els consells financers són per gent que
estiguin disposats a tirar els diners, bàsicament.
És el que fas quan inverteixes.
El que deia jo abans, a més nivell de risc,
és que no et donen un retorn, saps?
I aleshores, si tu vols invertir en coses que tenen molt risc...
Per donar exemples una miqueta més aterrats.
Jo el 2020 vaig començar a invertir en bolsa.
Per què?
Doncs una miqueta per diosificar i per entendre com anava el tema.
I després, jo crec que totes les operacions les vaig fer el 2020
i no n'he tornat a fer.
Vaig fer alguna cosa de pasta amb GameStop.
Tant recordaràs de GameStop.
Vaig veure que, més o menys, el meu amic, el Xavi,
soci de la meva empresa, em va dir...
La meva estratègia era que cada mes,
no me'n recordo què, que eren mil euros,
els invertia en bolsa en deu stonks diferents.
Posava entre 50 i 200 pavos per empresa.
I una d'elles havia de ser completament random.
Totes eren més o menys conegudes, no el típic.
Salesforce, Nvidia, Twitter, Facebook...
Empreses així, que més o menys tots coneixem i tots utilitzem.
I dic, bé, sé com van.
Per tant, puc predir una miqueta cap on anirà el seu valor.
Apple.
Però cada cop que ho feia, invertia en una completament random.
Una d'elles va ser John Deere, la marca de tractors famosa,
perquè vaig dir, mira, el meu avi tenia un tractor,
doncs, bé, em fa gràcia, saps?
Li vaig invertir en tractors, em sona aquesta marca.
Per què?
Perquè també vull tenir la possibilitat de tenir l'outlier.
El que, pel fet de saber massa de tecnologia,
no em perdi les oportunitats fora de tecnologia.
I poder tenir l'oportunitat de loteria, de one in a million,
d'haver invertit en aquella que ningú s'esperava
perquè no té cap tipus de fonament lògic.
Llavors, n'he fet moltes d'aquestes.
John Deere va molt bé, però és que realment li vaig fotre 50 euros o 100.
Per tant, bé, potser l'he transformat en 400, 500, 600, 800 inclús.
Però no és una cosa super, super significativa.
És una bogeria.
Des que vaig invertir ha anat així, perquè s'ha ficat en temes d'eSports
i no sé quines històries han fet que realment els hi han anat molt bé.
Per exemple, al Gran Guany el vaig fer amb GameStop.
Per què vaig dir GameStop? Em sona.
Això era al centre mail de tota la vida.
I vaig dir, bueno, jo què sé, i vaig ficar-hi alguna cosa de pastel·lar.
Perquè vaig veure que tenia uns certs cycles.
Generalment, oscilava entre 12 euros l'acció i 60, em sembla, recordar-me.
I aleshores, clar, parlant-ho, el meu col·lega, el Xavi,
fixa't que aquests tenen pics cada cop que surt una consola,
una gran generació de consoles.
I aleshores, el 2020 em sembla que havia de sortir la PlayStation,
si no vaig arrat, o la 4.
I vaig dir, hòstia, em sembla que ha de sortir la nova Play.
Vaig posar pasta aquí.
I es va complir un altre cop el cicle.
Els 12 paus per acció que vaig invertir jo va pujar fins al màxim, 60,
al desembre del 2020.
I vaig dir, vale, ara és quan has de vendre, perquè és el màxim històric.
Vaig anar cap aquí, anava cap a baix, i vaig vendre.
I crec que no vaig vendre tot, vaig vendre quasi tot.
I vaig dir, sobre el paper, fantàstic, vaig multiplicar per 5.
Jo què sé, si havia posat 200 euros o 500,
els vaig convertir en 600 o mil i escaig, no me'n recordo,
ja fa uns quants anys d'això.
Però va passar tot aquell episodi a GameStop
que van inflacionar de manera molt heavy,
van fer el Foro Coches de la Vida amb el Reddit aquell,
i van fer-lo pujar fins a una barbaritat.
Jo realment podria haver multiplicat la meva inversió per 120.
Però com que vaig ser el que dictamina la raó,
que era vendre el màxim històric, ja vaig en per 5.
Per mi, ja era pasta. Ja vas fer-ho lògic.
Però podria haver estat molt més si realment no ho hagués fet i hagués dit,
bueno, no ho necessito, si hagués fet la tàctica aquesta de l'StopLoss,
si hagués dit, fins que perdi un 10%.
S'hauria anat molt amunt això, hauria pogut fer molts calés,
però clar, no ho sabia, aquest principi.
I, evidentment, això va ser un signe negre,
el que va passar allà, no podies predir.
Ara la gent diu, hòstia, no vas perdre molta pasta?
Dic, no, jo vaig guanyar pasta.
Vaig perdre la pasta que mai vaig invertir en això.
No perds la pasta que no has invertit.
I ja està. Aquí una miqueta per explicar.
Realment, el que vull venir a dir és que la resta d'inversions,
en el seu moment, quan el mercat,
tot el mercat tecnològic anava creixent,
això, 2020, 2021, hòstia, tu miraves el meu Revolut,
que és on faig les inversions,
i clar, tenia un valor de portfolio molt alt,
però no sé com es diu, outperforming,
millorant la performance dels mercats,
de les ETFs més segures, no sé què,
hòstia, és un retorn de la hòstia.
2022 se'n va tota la merda i ara,
com a portfolio, tranquil·let.
Hi ha tres o quatre que em van molt bé,
Nvidia, Apple i no sé quina més,
John Deere i Chipotle, que és una altra de la random.
A mi la random m'està anant molt bé,
però generalment, jo què sé,
si he ficat 100 euros allà,
doncs ara tinc, potser alguna l'he multiplicat per tres,
l'altra per dos, l'altra per un i mig,
la majoria han perdut pasta,
però m'ho puc permetre, saps?
La majoria de gent no pot jugar a això.
Llavors, Àlex, si tinguessis que fer una recomanació d'inversió...
Bueno, no, no, no, no, no.
Deixa'm millorar la pregunta.
Si tinguessis que fer o donar una companyia
a la qual no tens accés o no pots invertir,
però t'encantaria invertir-hi, quina seria?
És a dir, exemple, exemple, eh?
E-exemple estúpid, vaja.
Tu voldries invertir en...
És que, clar...
Stripe, per exemple.
Mira, és la que tenia al cap.
És la que tenia al cap.
Tenia aquesta o OpenAI,
però he pensat OpenAI no la diguis
perquè té una estructura corporativa
que no és exactament invertible.
Llavors, he pensat, mira,
quina és la companyia privada en la qual tu t'endigues claríssim
que figueries Stripe?
Doncs aquesta ja no val.
Com la companyia a la qual no tens accés
que tu creus que és un...
que és un vai total de manual.
Hòstia, és que no ho sé.
O sigui, clar, les que tens accés...
Clar, aquí hi ha dues coses, no?
Com pots invertir en empreses públiques
i això està disponible a la gent que tingui
mínimament algun patrimoni que està disposada a invertir.
Eh...
I, clar,
però aquí has d'anar a pensar per què són empreses públiques, no?
O sigui, són...
Si són empreses molt recents,
és més un tema de...
de fan racing.
Si són empreses de fa més de 20 anys,
o sigui, fins fa 20 anys,
les empreses sortien a bolsa
més que res per un tema d'autoritat,
no com un tema de fan racing,
perquè era l'única manera d'aconseguir capital
en aquelles...
O sigui, no hi havia fons de creixement.
Hi ha d'altres, els 5-10 milions de facturació,
i sorties a bolsa perquè era l'única manera
de fer el que avui en dia serien les sèries C, les sèries D, no?
I aixecar centenars de milers de dòlars,
o milers de milers de...
Perdó, centenars de milers de dòlars, no?
Centenars de milions de dòlars o milers de milions de dòlars,
el que serien els American Billions, no?
Però avui en dia, això ja ho pots aixecar
dels fons de capital risc i dels private equities
o els growth funds, no?
Però, aleshores, clar, hi ha dos tipus d'empreses.
Unes empreses superantigues
havien sortit per un tema d'autoritat,
no perquè necessitessin calés.
Per tant, saps que són empreses menys volàtils,
són empreses molt ben establertes,
perquè és molt difícil que aquestes empreses desapareixin.
És molt difícil que passi un Nokia,
perquè ens entenguem.
Per què? Perquè ja han establert una quota de mercat tan dominant
que després poden anar i dir, hòstia, OpenAI, sóc Microsoft,
t'inverteixo no sé quants milers de milions,
i efectivament passo a ser el teu propietari,
però d'una manera camuflada
en aquesta estructura corporativa que tenen.
Però avui en dia, les empreses que surten a bolsa són diferents.
O sigui, ja no és perquè necessitin la...
Si volen tenir, doncs potser la public accountability,
volen tenir el poder...
O sigui, l'autoritat aquesta de dir,
ei, que soc una empresa cotitzada en bolsa,
vull tenir un valor de mercat de seccions
per incentivar els meus empleats
que sàpiguen que hi ha un mercat que els dona un valor.
I no soc un Microsoft, però he sortit en bolsa,
per tant et puc vendre, si tu ets Disco,
et venc un software d'una empresa pública.
Com a empresa no pública potser no tindria l'autoritat,
no es podria vendre.
Aleshores, tu has d'analitzar les empreses d'una manera molt diferent.
Jo, si vaig a invertir a empreses de bolsa,
gairebé que invertiré més a empreses superantigues,
perquè saps que aquestes no desapareixeran i creixeran amb el temps.
Les noves només invertiria si veig que tens com una miqueta l'oportunitat.
És que no sé com dir-ho.
Si realment creus que s'han de convertir en el nou Apple,
en el nou Microsoft.
Generalment jo no he comprat pràcticament ninguna
de les empreses que s'han fundat del 2010-2012 cap endavant,
llevat de potser Airbnb amb Sona i a Google.
Google és una excepció perquè compleix la meva premissa
de Microsoft, Apple, etc.
Si veig alguna altra seria Stripe.
Per mi seria la següent.
Si s'ha de convertir en la plataforma de pagaments per internet,
hi inverteixo en ella.
Shopify vaig a invertir perquè crec que serà l'e-commerce de facto
per la majoria d'empreses del món.
Quan una empresa s'ha de convertir en un verb,
com Google something o PayPal something, Skype something,
aquestes coses jo aquí sí que hi inverteixo.
Si no, no hi invertiria.
Tornant a la teva pregunta, per mi l'exemple era Stripe.
I tot aquest xorro de per què Stripe no necessita sortir a bolsa,
perquè té més a perdre que a guanyar.
Si surt a bolsa tindrà més accountability,
té menys control de la seva narrativa.
Si surt a bolsa ja s'han convertit en un estàndard de mercat,
ja s'han convertit en un verb sense haver necessitat sortir a bolsa.
Per tant, per què collons ho necessito?
El mercat em domini a mi el preu de l'empresa?
No, el poso jo.
Tenen tal dominació, van tan sobrats que no els hi ha caigut sortir a bolsa.
Per mi, per això són una empresa especial, a la qual m'agradaria invertir.
És que clar, no sé si n'hi ha una altra com aquesta.
No sé realment si hi ha una altra empresa que pugui permetre's no sortir a bolsa.
Aleshores, no ho sé, com a consell d'inversió,
pensa que si no és...
Tens dues maneres d'invertir, la de vull dedicar-hi temps o no vull dedicar-hi temps.
Si no vols dedicar-hi temps i ets llargplacista,
doncs fots les coses en ETFs i aprendràs per sac.
O sigui, ni tan sols et dediquis a posar coses en bolsa,
perquè a menys que hi inverteixis en fonamentals molt bàsics,
Apple, Coca Cola i quatre coses més com fa Warren Buffett.
I més intel·ligent que Warren Buffett, molt probablement no seràs, no facis res.
El que sí que tinc molt clar i crec que vaig recomanar el llibre en algun episodi aquest,
era el de Random Walk Through Wall Street,
que el recomano a tothom, que bàsicament és un llibre de 3.000 pàgines de xapa
dient-te no inverteixis en probabilitats.
Per tant, qui et digui que el day trading o les opressions corbacistes funcionen,
menteix, perd més pasta que guanya i probablement et vol vendre alguna cosa,
et vol vendre cursos, no? Josef Ajram, per exemple, i gent així.
Per tant, tu posa pasta a algun lloc, assumeix que la trauràs d'aquí 20 o 30 anys
i aquí tindràs els teus retorns.
Si has de treballar per la teva pasta, és que la teva pasta no està treballant per tu.
Aquesta frase no sé si és d'algú o me l'acabo d'inventar jo ara.
Si me l'acabo d'inventar ara, l'hauria de patentar.
Però a l'altra banda, si vols dedicar-hi una miqueta de temps,
pots invertir en empreses, pots invertir en mil coses més,
mercat immobiliari i tot això, si després no et sents brut a la nit,
pots fer-ho, o en cryptos i coses d'aquestes.
Però jo què sé, jo invertiré en startups perquè ja no tant pel retorn,
sinó perquè per mi és una manera de fer outsourcing, de subcontractar les meves finances,
aprendre i passar-m'ho bé.
Jo admito que m'ho passo molt bé parlant amb les startups amb les que he invertit.
Doncs ara puntualment hi ha una que, hòstia, que està en procés de venda,
però els estan acabant els diners i han d'allargar, o sigui,
no tenen suficient pasta com per sobreviure el procés de venda.
Si faig fora la gent, les mètriques se n'aniran cap a baix,
es diluirà el valor de l'empresa i potser la venda no serà tan interessant.
Hòstia, és un repte molt xulo, molt fotut per ells, però xulo,
poder contribuir aquí i poder-los ajudar a aixecar pasta o a trobar una manera de fer-ho.
I si ho aconsegueixen, doncs no només tindré el retorn de la inversió,
multiplicat per a algo, sinó que a sobre m'hauré passat bé amb un repte que puc ajudar.
O un altre startup que ha hagut de fer fora el seu CTO perquè no estava
molt alineat amb el negoci i no feia les funcions de fundador, bàsicament.
Doncs ha d'ajudar-los a trobar un fundador.
Les empreses en què més o menys van bé, doncs ajudar-los a la següent ronda.
Un altre que em vaig ajudar en el seu moment a passar de B2C a B2B.
Jo també estic fent una miqueta un pay to play, de dir
que puc involucrar-me una miqueta en altres empreses i poder...
No només em pagaran potencialment, sinó que a sobre
puc tenir un impacte molt gran.
Dit això, hi ha moltes maneres d'invertir, hi ha molts productes.
No em sento capaç de donar classes magistrals,
però si algú té algun dubte específic o preguntes més específiques,
quasi que convidaria l'audiència que et digui que vinga va,
us passo una llista de preguntes, que també estaria bé.
Potser hauríem de començar a fer episodis de preguntes i respostes,
i anar a respondre perquè crec que és un tema suficientment ample
per a divagar i puntificar com el que estic fent jo ara des de fa cinc minuts
i no arribar a cap tipus de conclusió, o bé podríem respondre a preguntes
específices que crec que serien bastant més útils per a l'audiència,
perquè poden ser coses tant de tipus de productes com de mercats,
com de consells, coses tan tontes, com ha passat a mi de dir
que compromets a invertir en una startup,
dius que et posaré 3.000 o 5.000 euros o el que sigui,
i no apartar aquella pasta del banc i després dir
que ja no tinc aquella pasta per quan te la demanen al cap de molts mesos,
perquè tu compromets el gener i potser et demanen la pasta al maig.
Potser aquella pasta l'hauries d'haver posat en un altre compte.
Però coses tan tontes com aquestes, quan començais a invertir,
jo no la sabia, no hi ha molta narrativa al respecte i molta literatura, perdó,
i crec que a mi m'hauria... uns petits consells així m'haurien ajudat molt.
Doncs Àlex, tu dius que convies a l'audiència aquestes preguntes i respostes.
Mira, ara ho estava pensant mentre parlaves, i és mira, tu l'has mencionat,
i jo no et donaré un consell d'inversió, de dir mira, tio, poso els diners aquí.
Jo el que convido a l'audiència és a pensar a l'hora d'invertir.
És a dir, tinguis temps o no, per mi és un tema de pensar.
I sé que en retrospectiva tot té sentit per invertir,
però mira, et poso un exemple que tu has mencionat,
i és això el que m'ha donat al cap.
Quan vas sentir a parlar per primera vegada de xatGPT?
No ho sé, tio, vull dir, desembre de l'any passat?
Janer d'aquest any? Fa molt poc.
Fa poquet, fa poquet.
Jo ara ho he estat mirant i les primeres converses que tinc sobre això
daten aproximadament de l'octubre, més o menys.
A veure, vaig a buscar-ho al WhatsApp, és un passatot.
Però espera, espera, espera, frena, frena, frena.
Collons, l'octubre, tio, tu estàs avançat al temps, eh? I el desembre?
Bueno, va, doncs ni per tu ni per mi.
Diguem que això es va popularitzar i va començar a sortir el Telenotícies el novembre.
O va ser com VoxPopuli el novembre i va explotar, no?
Igual que Crypton el seu dia i els NFTs i aquestes merdes.
És el moment en què el tio que li fregava les sabates a Rockefeller inverteix a la bolsa.
Sí.
En lloc de tenir com una visió passiva sobre el món i dir-vos, mira, això està explotant,
quina puta merda, ens anem a la merda, tot és un drama,
ens quedarem tots sense feina.
Si en canvi, prens com una visió activa, penses molt bé.
I és aquí on dic que a l'hora d'invertir, tio, foteu el que vulgueu,
però jo el que convido és a pensar, simplement a pensar.
I dir, mira, a veure, ara sembla que tot deu parlar d'això.
Sembla que això va a explotar d'una manera acollonant.
Llavors tu dius, a veure, qui collons es beneficiarà d'això?
Llavors comences a girar la patata i dius, a veure, qui es beneficiarà d'això?
Si ara tot deu fot servir la intel·ligència artificial, home,
doncs igual hi ha com una demanda molt gran per fer servir aquests models.
I què mou aquests models? Les GPUs? No, les GPUs.
I qui fabrica GPUs? O qui és bo fabrica en GPUs?
Home, sembla que Nvidia, no? Llavors dius, no, no, però és una tonteria, eh?
Però llavors ara mires el price de Nvidia i dius, hòstia,
si haguessis invertit el novembre en Nvidia, a data de juny,
que no és tant, és a dir, en un rang de 6-7 mesos,
haguessis fet un per 4 tranquil·líssimament, tranquil·líssimament.
És a dir, però què hauries fet? Simplement hauries pensat.
És a dir, abans d'invertir hauries dit, per què ho vaig a fer això?
Com canviarà el món això? I oportunitats d'aquestes en surten cada dia, cada dia.
No sé, el meu consell d'audiència és aquest. Jo no sé quina és la següent companyia que explotarà,
simplement convido a pensar. Inverteix, sí, però no ho facis dient,
oh mira, aquest pondo està bé, tal, no, no, no, al final, tios, retorns passats
no tenen res a veure de retorns futurs, no? Llavors, simplement això, pensar.
Vale, però un petit apunt, perquè, per exemple, jo vaig invertir en Nvidia, eh?
A agost de 2020 i estava veient que tinc un 200% de guanys, val?
Per què? Perquè vaig invertir pensant en les consoles, no en xatgpt i totes aquestes històries,
perquè estava molt lluny encara d'això. Però estava mirant les altres empreses de chips
i tot això que tinc i no estan a aquest nivell. O si realment algunes d'aquestes
ho han fet fallida o no han aconseguit la quota de mercat.
Per tant, hòstia, també tens el factor sort aquest d'haver agafat la bona,
que Nvidia s'ha convertit en la bona, però jo què sé, AMD, Intel, no estan al mateix nivell, saps?
Aleshores, clar, com ho saps? Aquesta part és la que trobo que hi ha de gambling,
d'apostes aquí. I per això crec que fer aquest tipus d'apostes corpacistes
és la que a mi no em quadra. A mi em quadraria de pensar a 15-20 anys vista.
Quines empreses existiran d'aquí 20 anys?
Doncs, de nou, em sap greu, després de 50 minuts, dir-te, per segona vegada, Àlex,
és que no m'escoltes. Per mi això és un tema de profoli. Si tu agafes 5.000 euroets
i inverteixes 1.000 euroets allà al 2020, amb aquestes poses una Intel, una TSMC,
una AMD, una Nvidia i l'altra ARM. Tot empreses de chips.
Encara que quadra vagin malament, hòstia, cabron, has fet un 200X, tio.
Però què m'estàs dient? T'és igual perdre 4.000 euros, tio?
Saps xocolata i lloro, saps o no? Llavors, això és el que convido.
Si tu creus que realment el sector dels chips està fort, agafa aquesta 5.000
que acabo de dir i inverteix en elles. Ara no ho facis, eh, perquè no és un bon moment.
Però quan vegis l'oportunitat, fes-ho. Així que, en fi, Àlex, que en resum,
que no t'acostis, tio.