Endavant, estem a l'aire.
Sí, i com no podria ser d'una altra manera,
aquesta setmana, malgrat que estem gravant
a no fa ni 24 hores de la vent,
l'Àlex i jo parlarem de la vent d'Àpel.
En la conversa més no desinformada, sinó asimètrica,
que mai ha tingut aquest tipus de vents,
perquè tal com hem obert l'estream de vídeo ara i la conversa,
l'Àlex em diu que parlarem de les Oculus que es veu que hem presentat.
Per tant, això és tot el que sabem de l'Àpel Vent.
Jo, per presentar expectatives i perquè no ens creiem aquí unes il·lusions que no són,
jo ja aviso que m'havia obert un article de resum.
O sigui, he fet dues coses, Marc, per preparar-me aquest esdeveniment.
Una és obrir un article de les coses que s'han presentat,
l'he mirat una miqueta per sobre i m'ha semblat tot completament irrellevant.
I dos, he obert el Twitter i he posat resum de l'Àpel.
I estic veient els tuits i em sembla encara més irrellevant.
Què et sembla de preparació?
Així m'agrada, Àlex, que vinguis amb els deures fets.
No et preocupis, que avui tinc ganes de parlar, t'explico.
Digues, digues.
Tot el contrari que tu, jo he cobert la teva impreparació.
I ahir...
No et preocupis, tio, t'has cobert, no et preocupis.
Ahir, evidentment, amb unes bones palometes,
em vaig veure la keynote, després l'estate of the union,
que és la que es fa després per més tècnica, per a desenvolupadors.
I durant el dia d'avui he estat llegint comentari de persones que l'han provat
i quan dic lan, vull dir, a l'Oculus de l'Àlex,
l'han provat en viu i en directe i han donat el seu testimoni.
Per tant, no et puc donar, evidentment, una apreciació de primera mà
ni un testimoni així de primera persona,
però sí que puc donar-te una conversa, igual, una mica informada.
Però comencem.
Jo portaré la desinformació d'actualitat, Marc.
He pensat que hauria de ser com el subtítol del programa.
M'agrada, crec que no.
Em sona d'haver-ho llegit a algun lloc, però si no ho robaré vilement.
Sí, és un tio que tu tens jo mo, tens joy of missing out.
Sí, sí, sí. És com que ja me les vas fer passar putes a l'anterior esdeveniment d'Apple,
que el vam anar a veure, i va dir que es va a cagar-lo des de veniment.
L'únic que era interessant que vam presentar, crec que era el rellotge a l'iWatch aquest,
una còpia de Garmin que ja vam comentar, i vaig dir,
hòstia, quina manera de tirar el temps la gent que es mira això.
És el que deus pensar tu de la gent que mira pel·lis o mira futbol, saps?
Però bueno.
No, no, cuidado, eh, Àlex, que en certa manera tens molta raó.
Jo ja no miro els events d'Apple en general, les presentacions.
Les que sí que miro són anualment les conferències de desenvolupadors,
les que passen al juny. Aquesta no la vas veure tu.
No, no, jo no he vist res, tio, jo no he vist res.
No, vull dir que tu vas veure el mític event del setembre,
que van presentar els iPhones, el rellotge, va, tio, boring, boring.
Però, tio, la conferència de desenvolupadors realment...
O sigui, val la pena. Si n'has de mirar un, has de mirar aquest, sens dubte.
Duit això, crec que aquest resum es pot partir amb dos d'una manera molt senzilla.
La primera part, si vols, i el primer bloc,
podem explicar com dir l'elf in the room, que és l'Oculus, que tu li dius.
Me ha fet una gràcia.
I després, si vols, podem comentar el carro de coses
que es van presentar actualitzant la resta de plataformes.
Que, mira, fos l'1.
Que, com dirien en castellà, no és moco de pavo
perquè, comptant aquesta nova plataforma,
la teva pel·li està mantenint set sistemes operatius barra plataformes.
És una borrada.
Cada vegada que actualitza està fent algo literalment massiu.
Entrarem més tard.
Comencem per l'Oculus, va.
Comencem per l'Oculus.
Tio, m'ha fet una gràcia que el mencionis així.
És interessant. I més sabent que la setmana passada Facebook va fer un event
on es va voler anticipar com el...
Per mi va ser de les coses més patètiques que ha fet Facebook a la seva vida.
Va voler conviançar la següent versió de les Oculus
sense explicar molt bé el que farien,
sense donar-los un value prop, que no quan estarien disponibles.
Ara tenen un pifost, tio, a la línia de producte de no entendre res.
És estranyíssim.
I Facebook s'encaparra en voler crear producte vertical
per la seva naturalesa.
És una companyia absolutament transversal.
Jo no ets un tal que s'ha de dedicar a servir quanta més gent
i oblidar-se de crear coses.
Per mi és tot el contrari d'Apple.
Apple al final és una companyia que hauria de ser extremada en vertical.
Ha de dedicar prou serveis, res de fer coses d'aquestes.
Això deixem els actius que ho saben fer bé com Facebook
i crear producte vertical com el que ha fet amb el...
A veure, com li direm en català?
Provisió.
Això es diu vision pro.
Li haurem de dir provisió.
Provisió.
Li direm provisió.
El que ha fet amb provisió.
Així pensant-ho en alt,
és que realment Apple i Facebook són aliats naturals.
Al final un té que construir a sobre de la plataforma
que a l'altre li proveeix.
Però sembla que Facebook tingui aquest iixo
que no vulgui acceptar la seva naturalesa d'alguna manera.
Però és igual. És per un altre dia.
Què m'agrada molt de provisió?
A veure, m'agrada molt perquè és...
Tu et penses que et vindré aquí
amb l'aproximació de l'avi de dir
això és una puta merda, ens volen fotre una pantalla a la cara,
tot és una bessura, la tecnologia, l'odi,
i ho soc Tets Kaczynski i vaig començar a tirar bombes pel món.
No, però vull veure...
Com que hi ha hagut tant de hype, perquè hi feia anys
ja que es parlava de les ulleres d'Apple, tot això,
després surt Facebook i fot aquella puta merda
de Second Life virtual que ningú li va comprar
amb el metaverse.
I ara veia la comparativa dels vídeos que va presentar Facebook
amb aquell Mark Zuckerberg, que semblava un personatge
ni tan sols dels Sims 2, amb una Torre Eiffel
i una Sagrada Família darrere lamentables que fas
en dos minuts amb el paint, amb el que ha presentat Apple,
i dius, home, és que potser havíem d'haver esperat
una miqueta més a presentar algo així, no?
Però com ho veus?
Vale, llavors, aquest és, històricament,
el producte menys madur que ha llançat mai Apple.
És a dir, recordem...
Ostres, jo crec que Apple sempre ho ha intentat fer bé
i és que tothom té aquesta idea que llença els productes tard,
jo crec que no, però, per exemple, quan va llançar el rellotge,
era un producte que tenies moltes limitacions.
Quan va llançar el primer iPhone era un producte
que tenia moltes limitacions.
Tu sempre has posat per aquí el primer iPhone, no?
Sempre has posat.
Sí, ei, ei, ei, que és una obra d'art, eh?
Cuidado, però, vull dir, a nivell tècnic tenia moltes limitacions.
I, a més, si llegeixes la història del producte,
veuràs com van tenir que agafar un chip especial
que a sobre li van fer underclock per prioritzar la bateria,
no tenia 3G, tenia una càmera que, bueno, era un drama...
Era una cosa que gairebé podies mirar però no tocar.
Aquí passa una mica però encara amb més vitamines.
Encara està més empanyals, no?
Per lo bo i per lo dolent.
Per lo dolent és, home, mira el preu, val?
És a dir, és una cosa que segurament estarà disponible
a verdí de l'any que ve a 3.500 euros,
només...
Complem la meva part, no?
Només comprable, atenció, Àlex,
només comprable a botigues físiques americanes,
és un release molt tancat, em recorda molt el de l'iPhone.
I ara em diràs, va, Marc, comença amb el hate,
comença amb l'odi cap a la tecnologia
i que ens volen, d'alguna manera,
com privada de sortir a la muntanya.
Vale, mira, Àlex, vinc amb una opinió absolutament inversa.
Em sorprèn.
Em sorprèn però no em sorprèn,
perquè l'únic fàcil era fer això, exactament què comentes,
però suposo que vols fer una mica de l'article.
Sé que era l'únic fàcil, però no vull donar polèmica.
Sé que l'únic fàcil era venir amb el de això,
però és que...
O sigui, amb el hate per davant.
Però no, tio, és que no el tinc.
No és una postura, vull dir, no me l'amago.
I t'explico per què.
És a dir, aquest producte no és un companion de l'iPhone.
És a dir, productes com l'iPhone ja no n'hi haurà mai més cap a la història.
És a dir, un producte amb la transversalitat i amb l'impacte que ha tingut el telèfon mòbil,
això ja no existirà mai més.
Llavors, a què s'ha dedicat a fer?
A mesura que han anat passant, han anat fent serveis
i han anat traient productes que l'acompanyen, és a dir, els AirPods, l'Apple Watch...
I aquests són productes que, en si mateixos, ostres,
són negocis que qui els voldria,
però no són més que un accessòric.
El que fan és que fortaleixen el concepte de l'iPhone i l'enriqueixen més encara.
Aquest no.
Això no és un companion de l'iPhone.
Això, per mi, en el meu cap, eh?
I ho pots parlar amb qui vulguis, això sí que és una opinió.
És el futur del Mac.
A on vaig?
Fuertes declaracions, eh? Vinga.
Per mi són fortíssimes. Cosa número 1.
Si et fixes bé, s'han pres la llicència
de llançar un producte que està empanyat en aquest sentit, tecnològicament.
És a dir, ei, que va amb una bateria penjada, eh?
Que portes una bateria com un bolset.
És zero Apple, eh? Això és zero Apple.
Clar, però...
Estic xopant voltes a la seca tomba, eh?
Clar, però això em refereixo, eh? Vull dir que...
Ei, que han donat un pas enrere amb polimenta.
I han dit, ei, llancem-ho ja.
Anem a aprendre d'això i anem a veure com collons ho fan servir, no?
Però aquesta és la primera, que a nivell de polidesa li falta.
Li falta.
Però si et fixes en les imatges que publiquen
i els vídeos que ensenyen de demo,
en cap moment, en cap moment, Àlex, es veu una persona outdoors.
En cap moment.
Sempre és un dispositiu que està pensat per fer-se servir amb un teix.
És a dir, dintre de casa.
No hauries de poder-ho fer servir a outdoors.
Vull dir, no és com la Google Glass, que al final era transparent,
permetia fer quatre merdes amb una reosució microscòpica.
Això causa accidents, tio.
Clar, però fixa't,
quin és l'únic producte d'Apple que està destinat a fer-se servir indoors?
Sempre, en cas d'or.
Sí, el Mac.
Exacte.
Després et diré que l'iPad, eh?
Perquè la majoria de gent el té per...
perquè els crius puguin jugar i veure sèries.
No es tragi gaire l'iPad tampoc, però bueno.
Però ja m'entens.
És a dir, per mi, els dispositius que són disposats a fer-se servir com a estacionaris,
generalment, i amb independència del developer que viu a Bàlia sota una palmera,
però es fan servir indoors, generalment.
Llavors, aquest és un producte i una de les demos que han fet que a mi...
Ostres, és un cas d'ús que tu em dius,
que tu això t'ho posaries o no?
Tu has de pensar, Marc, això no s'ho posaria en la puta vida.
Llavors, jo també et diria, home, si tinc el que vaig veure ahir
de la visió especial de tenir com tres monitors un davant de l'altre
amb una pantalla infinita, parlem-ne.
Però vull dir, tots els casos d'ús que han donat
van de la mà sempre d'un computador estacionari
i coses molt similars al Mac o un Televisió Infinit.
Coses curioses, també, i jo et vaig tirar idees perquè tu em vagis dient, eh?
És que, a gran diferència de les teves estimades Oculus,
aquí el modo default és realitat augmentada, no realitat virtual.
És a dir, és un producte que, per defecte, funciona amb realitat augmentada,
que també fa realitat virtual.
I es veu i he escoltat que hi ha una demo que posen
d'estar sentat a primera línia en un partit de l'NBA
que no pots entendre absolutament res.
O sigui, que realment et creus que estàs allà.
Per mi això també seria un cas d'ús claríssim.
El poder de transportar allà on tu vulguessis
en un event molt particular, per exemple,
o en un escenari molt idíl·lic.
És a dir, jo veig on totes les coses on l'humà està estacionari
i està presenciant alguna activitat,
crec que és un cas d'ús espectacular.
I ara et poso un exemple tonto, jo què sé.
Jugar al Gran Turismo a nivell de gaming.
Hòstia, ha de ser brutal amb això, ha de ser espectacular.
Però a més a més, i no vull entrar com en un rabbit hole aquí,
però hi ha una oportunitat en el món del mídia brutal
perquè es veu que les demos que estaven ensenyant,
a part que tothom té el testimoni aquest que són espectaculars,
no estan gravades amb una càmera AR compliant.
En canvi Apple a la State of the Union balla en sals specs
que ells han desenvolupat una càmera,
que la llicenciaran i la donaran a qui siguis,
no crec que sigui el seu negoci, per fer això AR compliant.
Llavors clar, jo crec que si ja està gravat optimitzat per això,
crec que et pots morir.
Literalment crec que et pot donar un infart.
Però bueno, no hi entrem.
És a dir, hem dit que això és més el futur del Mac
que no pas un complement de l'iPhone.
Per tant, possiblement sigui el pas següent a la computació.
Molt interessant que mai acuñen el terme realitat augmentada,
malgrat és el mode per defecte, sinó Special Computing.
És a dir, computació espacial, li diuen.
No hi ha menció en cap moment d'AR
i de la mateixa manera que a la vent d'ahir,
i com molt bé vam predir a l'episodi anterior,
no hi ha ni una menció d'intel·ligència artificial en tot la vent.
Cosa que és molt interessant.
Però d'això en parlem després.
És que és una de les assignatures pendents.
A mi el que em sorprèn és que...
Tinc la impressió que amb aquest producte
Apple s'ha deixat emportar per l'opinió pública.
Sí i no, m'explico.
Hi ha hagut dues grans coses que el públic desitja
d'una manera fervent d'Apple, o desitjava,
perquè una ja li han donat que són les putes ulleres aquestes.
Tot i que no crec que siguin l'equivalent...
No sé si són l'equivalent del Google Glass o no.
Són per estar a casa, no per portar por ahí.
Jo crec que la revolució de les ulleres hauria de passar
perquè te les poses per anar pel carrer, per conduir,
per jugar a esport o per estar a la piscina,
per fer el que sigui, perquè et donin superpoder.
Han de ser les putes ulleres de bola de drac aquelles
que tenen la mateixa energia de l'enemic i que posin
It's over 9000.
Quan puguis fer això i literalment et doni superpoder,
com un telèfon que et dona superpoder de saber
les direccions on has d'anar,
el superpoder de poder parlar amb la gent la que vulguis
i amb la de capturar els moments que necessitis
o de traduir converses de manera simultània,
el mateix hauria de passar amb les putes ulleres.
El que ha fet bé en Nófica, si el públic li porta
milions d'anys demanant, és el tema de cotxes,
que com tu vas dir, el que ha fet és fer el puto software,
la plataforma, i en aquest sentit posar-se per allà,
però no per convertir-se en un negoci
d'operacions brutal i de logística que saben qui millor,
que en Tim Cook, saben que no els sortiria mai
d'una manera amb beneficis,
els sortiria completament deficitari,
els canviaria radicalment l'empresa.
Però trobo que les ulleres
s'han rendit els designis del públic,
no perquè realment necessiteixin les putes ulleres.
Tu creus que Apple necessita aquests tipus d'ulleres?
Jo no ho crec, no hi veig cap tipus de sentit
a menys que sàpiguen coses que no sàpiguen nosaltres,
que té a veure amb el tema del que no has volgut
tocar tu, que és intel·ligència artificial.
És a dir, els dispositius
emteclats no tenen puto sentit.
O una pantalla limitada no tenen puto sentit.
Fem una cosa completament trencadora.
Creiem que això és o el següent
estadi evolutiu del Mac
o un pas transitori cap a la següent cosa,
que sí, realment serà la innovació,
i creiem que passa per fer aquest experiment
molt loco, molt trencador,
en el que ens deslliguem del hardware actual,
comencem a pensar a Outside of the Box
i pensem que el futur de la computació
o del treball personal passa per aquí.
Però no ho sé, estic fent volar de coloms
i estic molt poc convençut de les coses que estic dient,
però tampoc li vaig sentir a nivell de timing,
perquè és una cosa que
el carro de la realitat augmentada,
la realitat virtual, va passar fa temps.
Google i Meta ja han fet les seves merdes en aquest sentit
i s'han fotut tremendes hòsties.
Fa molts anys que Oculus pulula per allà.
Tots recordem el llançament de Google Cardboard.
És un dels moments més mítics
a la història de tecnologia per a mi.
Però què vull dir amb això?
No sé a què...
Toc ara a treure unes ulleres.
No li veig el timing, no li veig el mercat.
Potser durant la pandèmia hauria tingut sentit,
però ara, hòstia, no ho sé,
em menjo una crisi. No ho entenc.
No entenc la motivació ni el timing per a aquest tipus de productes.
No entenc voler-se fotre en aquest merder.
Clar, evidentment jo no tinc la resposta d'això,
però...
Possiblement tingui un viatge
retrospectiu gran i ara vulgui justificar el que ha fet Apple
en funció del que jo penso que pot anar al futur.
Però fixa't bé, perquè he fet coses molt interessants.
És a dir, per un cantó,
tu em dius que l'end game d'això són les ulleres del Google Glass.
O sigui, t'ho compro, però això està
ten years away.
Això ara no és ni possible,
ni feasible, res. Està llunyíssim.
Llavors, clar,
per altra banda, també tens
un altre camí. I veuràs que aquests dos camins
que et pintaré ara convergeixen en algun punt.
Tens un altre camí, que és el de...
Tinc una plataforma que es diu Mac,
que el seu cicle de desenvolupament
no et diré que està esgotat,
però sí que s'ha aplanat totalment.
És a dir, hem arribat a un factor forma
en què ja no venc nous ordinadors
pel que estic traient, sinó pel rate
de replacement, sense més.
És a dir, la indústria s'establerta amb el que tu dius.
No, Alex, vull dir una pantalla i un teclat i tots ho entenem.
Llavors, igual,
està aquesta idea de dir... Clar, és que
tu has de pensar que Apple al final del dia,
té el millor producte de la història, que és l'iPhone,
però és com qualsevol altra companyia,
ha de pensar com seguir endavant. I diu, vale, molt bé,
quina és la plataforma que ara tenim que està més estancada
o té menys capacitat per evolucionar?
Home, doncs, igual és el Mac. Llavors, què hi ha després d'ell?
Bueno, igual està aquesta idea,
si et fixes, tots els casos d'ús que donen
són molt semblants als d'un Mac.
És a dir, la persona està sentada davant d'una taula,
està sentada en un avió, davant d'un sofà... És a dir,
porten com aquesta computació
a un espai totalment obert i espaiat.
Llavors, clar, a què em refereixo
amb això? Doncs que...
Igual el següent pas del Mac és aquest
i la nostra manera d'interactuar
amb una computadora és aquest, perquè si et fixes bé,
quan tu estàs fent una trucada de Zoom,
què estàs fent? O és a dir, o què estàs fent
deu hores del teu dia? T'has sentat,
literalment sentat davant d'una pantalla.
Llavors, si jo ara t'agafo i aquesta pantalla
te la porto davant de la cara,
en lloc d'un metre de distància...
O sigui, potencialment,
l'experiència pot ser molt millor, però vull dir,
l'experiència que tu estàs tenint
al mode de treball és exactament el mateix.
Estàs fent una immersió en un contingut
sobre una pantalla que ara resulta que tenim la tecnologia
perquè estigui a un metro i sigui una matriu de pixels
absolutament plana. Però ara imagina't que és una cosa
tal com l'han pintat aquí. Clar, jo això ho veig
com, literalment, com un pas natural.
Llavors, on anava amb què s'uneix amb l'altre camí?
I em dius, home, però és que jo l'en game
el veig sent les Google Glass i llavors jo et contesto,
ja ja, clar, però això està deu anys lluny
i ens hem d'acostar ja a poc a poc.
Llavors, igual la manera és buscar un camí alternatiu
mentre, que es diu futur del Mac, que també és molt viable,
que m'acostarà a poc a poc en aquell camí,
també podré ser el primer en arribar-hi. És a dir,
les coses aquestes que estan com migpolides, el que fan és
que emputxen el progrés i això és una realitat. Llavors,
l'hi veig sentit, o sigui, l'hi veig sentit, Àlex,
l'hi veig sentit. Jo ja saps que soc anti-fotre
amb una cosa davant dels ulls i que, tio,
baixarà a Déu i pensarà que som imbècils,
però, clar, ho penso també amb retrospectiva
i digue-ho ara, tios, que ja t'estàs passant deu anys
al dia mirant a una pantalla. Home, ja que ho fem,
fem-ho bé, no? I tinguem una experiència
absolutament immersiva on vegi, tio, unes pantalles
com les de Minority Report, que és que és literal,
o sigui, si et mires el vídeo fliparàs.
És que és acollonant, és a dir, tio, veus com
tres pantalles infinites de desktop que dius, nen,
aquest és el meu setup, saps? Això és el que jo vull.
És que és el que jo vull. És que és el que jo vull.
És que una de les coses per les quals no va triomfar
el tema de les ulleres pel sector mídia,
pel sector entreteniment, és perquè per gaming,
per videojocs va funcionar relativament bé,
tot i que, a veure, ara parlaré un moment pollabella,
eh, vull dir, vaig provar les primeres i les segones
Oculus als Estats Units i me'n recordo que les primeres
no podies jugar més de set minuts sense marejar-te
i la gran innovació era que l'Oculus 2 era
que podies jugar mitja hora. I dius, home,
home sap que la gent que juga,
la gent que vol tenir realitat
augmentada o virtual, són gamers.
Els gamers no són gent que juga mitja hora.
Això és un casual. La gent que juga una mica del
camp de crash mentre fa caca. Però la gent que vol jugar
a sèrio, jugar hores i hores per tenir, no em comproreu,
un catxarro costarà 3.000 euros, i per jugar mitja hora
l'hauré de posar a carregar, que potser les hores també
trigaven Déu i ajuda a carregar-les, i tallen
l'experiència del joc. Aquest és un motiu.
I l'altre, que no m'ha triomfat, és perquè, clar,
per videojocs, ok, perquè generalment jugues sol,
però per veure una pel·li, què has de fer?
Posar-te unes ulleres tu i unes la teva parella?
O sigui, no esteu veient la mateixa cosa?
És raro, no? Necessitaves com...
un dispositiu per a cada membre de la teva família, no?
Aleshores, aquí jo crec que és on no va aconseguir
fer el salt, no? El crossing the chasm,
el saltar, hòstia, com es deia això, l'escletxa
de societat per convertir-se en una tecnologia
d'adopció massiva, no? Ha trobat moltes, moltes
barreres d'adopció.
Clar, aquesta, si la plantegem com una
avançada, com una
estació de feina, diguem,
estació de treball, com és el MAC,
tornem al vector individual, no?
Tornem a pensar, no, no, és que això a tu com a persona
et dona superpoder, però oblida't de la idea
de la realitat o metàl·lul virtual
com una cosa de passar amb família o per l'entretaniment.
Per què? Per què no? Perquè part de l'entretaniment,
de veure un partit de futbol amb la gent a casa, és que tots
estigueu veient la mateixa puta pantalla que la podeu comentar
i que no hagis d'estar immers en el teu món, no?
O una pel·li, tres quarts del mateix.
Aleshores, per aquí, potser per això Apple
ha decidit dedicar-se més al tema que si de les videoconferències,
la programació, l'edició d'imatge, etcètera, etcètera,
perquè diuen, aquí és on li veiem més valor
en el futur del món del treball,
no en el futur del món de
la socialització o l'entretaniment.
És cert que posen un angle
a l'entretaniment, és a dir, t'ensenyen
una demostració de com veure una pel·lícula
o una cosa així, però clar, a veure, al final del dia,
això no, Àlex, són coses que moltes vegades també fas sol.
Llavors, quan fas sol pots tenir el cas d'ús.
Ells s'han obsessionat molt amb aquesta idea
que no és un producte de realitat virtual
i, ostres, molt fort que hagin posat tant èmfasi,
i això s'ha de veure, eh, perquè això
t'ha demostrat i s'ha de veure com és, però...
Tipus que quan algú et parla, els teus ulls
i el que estàs veient amb uns reflexes
projecten a la pantalla de davant.
Això pot ser extremadament creepy o extremadament brillant?
Tal i com ho plantegen ells en les seves demos,
és extremadament brillant i realment
et costa veure que allà hi ha una pantalla.
Llavors, ells et volen donar aquesta idea
ja des d'un primer moment que això és un vidre
i tu ho veus a través, no? I llavors és com...
És que ho penses d'un punt de vista filosòfic
i dius, ostres, és el primer dispositiu
que tu veus a través del qual,
que no estàs mirant a...
És a dir, a nivell de producte et canvia una mica la idea, no?
Perquè tu sempre estàs dissenyant coses
a les quals estàs mirant i estàs parient directament.
Google Glass també mira així, no?
Google Glass també mirava a través.
És que per mi Google Glass Alex és el que et dic,
és l'end game, però és com si...
És com si te'n vas a veure un prototip d'un cotxe
i em dius, molt bé, sortirà dintre de 20 anys,
quan estarà? I don't know.
I per mi el mateix, és a dir,
l'he borrat de la meva memòria de producte
per això, perquè sí, està molt bé com a demo,
però és que no ho heu viscut.
No ha funcionat, llavors no m'hi serveix, saps?
Però com a nivell de producte sí que és sèrio.
No, no, i tu compro, eh, Google Glass igual,
però és un producte al qual no mires, sinó que mires a través de...
I, hòstia, això em sembla com...
És interessant.
Però un petit incís, és que això que estàs dient és com el que...
Si ara... Clar, jo no tinc cotxe des de fa vuit anys,
però una cosa que em va flipar bastant,
ara que vaig estar als Estats Units vaig llogar un cotxe,
ja no me'n ni m'en recordo que vaig llogar, tio,
per fer un road trip, vale?
BMW X5, i tenia pantalla, o sigui,
la majoria dels controls venien per la pantalla, o sigui,
i vaig dir, què collons pantalla? No, no, no, pel puto vidre, saps?
Tu veies a través, però veies el GPS, el veies pintat al vidre.
I dic, per qui ha de ser?
Per mi això és un clar ús, un clar cas de...
Et donen superpoders. O sigui, totes aquestes tecnologies,
jo ho redueixo a, et donen superpoders o no, saps?
Si no, és que no les vull, jo no les compraré, saps?
Quins superpoders em donen?
Totes les coses que estic utilitzant ara mateix, un Mac està claríssim, no?
I si no, què pots? O els altres cascos que tinc aquí
per treballar, em donen el superpoders de la cancel·lació de soroll.
Per mi això és una cosa per la qual pagaria, saps?
Em millora molt la vida, substancialment.
És qualitat de vida, és salut, és concentració, per tant,
és millor feina, etcètera, etcètera. Quant val?
No és un preu excessiu. Si hagués de pagar 5.000 euros per tenir uns auriculars
amb cancel·lació de soroll, potser m'ho pensaria,
a mi et diria, no pago jo això. Ara, per 200 euros
o per cent i escaig, tens cancel·lació relativament bona.
Per tant, hòstia, val la pena.
Quant has de pagar per aquest dispositiu d'Apple
i quins superpoders et donen?
És tot això el que es posa a la balança.
Clar, a veure, sobre el punt del teu cotxe,
perquè tinguis una conversa informada després
amb altres personatges automobilístics,
el que vas experimentar de BMW ben concret
es diu Heads Up Display,
és una funcionalitat que ells posen,
en els quals sí que cerca projectes en certa informació al vidre.
Però, clar, això no qualifica de realitat augmentada,
perquè la definició manual de realitat augmentada
és que el contingut s'adapta a la realitat.
Correcte, ja, ja, ja.
I això...
Et compro que és una projecció,
però... No em serveix.
És d'ami, saps?
Ja és bo. No et cal arribar...
Si ets purista, no tindries això.
I és molt millor tenir una cosa que no compleix amb la teoria,
però que et dona molt valor versus una cosa
que compleix amb la teoria que no t'aporta ningún valor.
És el que diem sempre de tecnologia buscant un problema a resoldre.
En aquest cas ho han pogut resoldre sense arribar a dir
que no t'aporta un valor.
Per tant, fantàstic. No ha calgut anar a pagar
per una tecnologia que no et feia falta.
90% dels problemes que es poden resoldre
amb blockchain es poden resoldre amb una puta base de dades.
Doncs ja està. Doncs aquí és un clar cas.
Sí, però també poso un segon asterisc al teu problema
i és que a sobre que el contingut és totalment d'ami,
clar, quina és una de les limitacions de les Well Glass?
És que a la llum li faltaven dues coses.
Li faltava bateria i la capacitat de tenir una connexió 24 a 7.
I no semblava un autèntic gilipolles.
Perquè és que en factor disseny,
portar unes ulleres és molt important, perquè tampoc han triomfat
les de Snapchat, és que et sembles imbècil quan les portes.
Hòstia, al final és un dispositiu de moda.
Una de les coses per a qui va triomfar els AirPods
és perquè et donaven els cascos d'Apple,
que eren els primers cascos, que eren blancs.
I li donaven com un cert estil.
Hòstia, doncs aquest glamur no l'han aconseguit
amb les ulleres de realitat augmentada virtual.
Clar, però és que Àlex, a veure,
amb cuidado, perquè ara et donaré com la contra del teu punt.
És a dir, aquest producte de per si genera hate.
Si vols posar-te alguna cosa davant dels ulls, malament anem.
Malament anem. Ens podem cobrir moltes coses a la vida.
Històricament, ens cobrim els collons per anar a la platja,
ens cobrim la boca quan hi ha una pandèmia
i ens posem uns tapes a les orelles, això no.
Però els ulls, it's another story.
Què passa? Fixa't que per mi la cagada de les Google Glass
era amb tres nivells, com t'ho has dit.
Una, ni en termes de bateria, ni en termes de tecnologia,
connectivitat, pantalla en general.
I la tercera és que l'han posicionat outdoors.
Aquest producte no és social inherentment.
És a dir, totes les demos que mostren, on estàs? Sol i a casa.
Totes. Totes.
I en l'únic moment en què apareixen dues persones juntes
és per ensenyar-te la funcionalitat que quan algú et parla
tens la capacitat d'entrar amb aquest mode de transparència
i dir-li a ell que estic mirant.
Vale, llavors... és curiós.
Però espera, això tu creus que és pels cycles de producte d'Apple?
Perquè si ell llença ara és perquè el van produir durant l'any anterior
i el van dissenyar fa dos o tres anys.
O es va prototipar fa tres anys, es va dissenyar fa dos,
el van produir l'any passat i ara estan llançant.
Més o menys números molt incorrectes, molt aproximats,
molt exagerats, possiblement, però Apple no treu una cosa
que ha dissenyat fa sis mesos ni tan sols fa dotze.
Ni tan sols divuit, m'atreviria a dir.
Tu creus que això és producte de pandèmia?
És que em sembla pregunta molt tonta.
Em fa vergonya preguntar-la, però... no ho sé, tio.
Àlex, afortunadament...
Teo, m'ho preguntes a mi i sí, sobre això tinc una resposta.
No perquè treballi a Cupertino,
però perquè és una informació que s'ha filtrat.
Aquest projecte en concret es va començar a Apple l'any 2014.
La puta d'oros.
Internament es va començar a cuinar el 2014
i, com tu dius, té un cicle de llançament que és alt.
Però és això, no?
Àlex, el producte final és el que tu dius.
Ei, és una Google Glass. I com més neugera, millor.
Però dius, ara no estem allà. Què podem fer?
De moment, et tanquem a casa,
et fotem una bateria pavanjada com un bolset,
se't passaran les ganes de sortir,
limitem i posem restriccions, aquests constreïns, al cas d'ús,
anem a dir que això és una plataforma
que va a buscar què hi ha després del Mac,
i, per altra banda, si algun dia aquest endgame s'ha solventat,
et podré donar unes ulleretes que fan el mateix
i a sobre les podràs portar pel carrer
perquè socialment això serà bastant més acceptable.
Vale, doncs mira, saps què et dic?
Que no m'està passant la estratègia? Si aquesta és la teva narrativa?
I buy it.
El resultat d'això és que amb deu anys
tindré unes ulleretes com les que ja porto ara mateix posades.
Socialment acceptables?
Són socialment acceptables. Per què?
Perquè són transparents, perquè em veus als ulls.
Saps el que estic veient jo mentre.
I sé que no m'estàs gravant,
però hi ha hagut un dels problemes de Google Glass
que es van començar a prohibir perquè no sabien el que feies
i que probablement em podies gravar i fer-me fotos.
Compte, molt interessant aquest punt que has dit.
Si et fixes, un dels punts conflictius,
més que que estiguessis gravant, que també, era de...
Clar, i ara ja he caigut, Àlex, és que m'has donat tu la idea.
Realment no tenim un problema posant-nos una cosa davant dels ulls,
perquè ja ens posem ulleres de sol.
El problema és diferent.
El problema és, i amb el que no estem, jo crec, còmodes,
és no saber què estàs veient mentre m'estàs mirant.
Exacte.
És delicat, eh, el punt?
I fixa't que el que ha fet Apple, i això em serà molt curiós,
jo crec que han detectat molt bé aquest problema,
sí, potser han tingut vuit anys per detectar el que he detectat
en deu minuts, és que...
quan et posen en aquest modo de veig els ulls,
el que es veu és un reflex del que estàs veient,
com si estiguessis mirant a través d'un vidre.
És molt curiós, però bueno, en fi...
No, però és molt interessant.
Tu fixa't que, per exemple, quan vas a un lloc,
no et resulta encara violent anar a demanar-te el cafè,
a algun lloc, portes els airpods,
i no te'ls treus.
Si et poses en el modo de transparència,
no te'ls treus, però l'altra persona no ho sap,
i llavors et miren com...
Em sent o no em sent, et parlen més fort,
i no sé, aquell gest que fas per posar-te
en el modo de transparència pot tornar a pensar
que et vas a treure els auriculars, però no te'ls treus.
I jo crec que aquí és la... o sigui, l'esimetria informativa
de la persona que està a l'altra banda,
i comença a pensar, i aquest cabró què estarà fent
amb aquestes ulleres? Què està escoltant?
M'està sentint, té música mentre m'està demanant el cafè,
està fent una trucada, li puc parlar, no li puc parlar,
què vol que faci? És incòmode. Fins a cert punt
és de mala educació. Jo intento treure sempre els auriculars
quan vaig als llocs, per donar a entendre...
Encara que no... Jo els porto molts cops
per anar pel carrer per la cancel·lació de soroll.
Per no haver de sentir puto tràfic. Però,
si entro a demanar un cafè i no sé què, és veritat
que me'ls trec com per donar a pensar a l'altra persona
que, ei, t'estic escoltant.
Aleshores, amb les ulleres, com ho faries això?
És que, Alex, tio, el teu punt és...
La teva analogia és brillant.
És que jo quan entro, per exemple, mira,
et posaré la mítica, perquè això em passa cada dos per tres.
Jo, igual que tu, visc amb els airpods posats.
Tu no ho sé, jo sí, però literalment posats.
Jo crec que podria passar durant el dia més hores
amb els airpods posats que a tres, però és igual.
No vull fer el número perquè no em vull assustar.
Llavors, què és el que passa?
Quan això succeeix,
jo em dono compte que estic allà d'en el meu món.
Llavors, hi ha dos moments que per mi són ultracrítics,
però ultracrítics.
I ja he agafat la costum de treure'ls per dir,
tio, és que és exactament el que tu has dit.
Mira, quan pujo cap a casa, evidentment els porto posats,
perquè també vaig amb cancel·lacions roi
perquè estic a estar als ous dels anticotxes,
quan entro a fer un recado al súper o el que sigui
i no tinc a interactuar amb ningú més que, per exemple,
amb un caixer o una caixera del supermercat,
em sento superincòmode si els porto.
Li estic transmetent una falta d'educació.
I l'altre és aquí...
Tu has dit la paraula, és una falta d'educació.
Una manca absoluta.
I l'altre és quan estic aquí a l'oficina amb molta gent
i vaig a la cafetera a buscar cafè o a l'aigua
a posar-me aigua, no em trec els idesports.
Però si hi ha algú al costat i et diu alguna cosa,
i tu parles amb la gent, és normal,
no treure'ls a mi em genera una situació superincòmode.
Però superincòmode.
És allò de...
Perquè et generarà aquella situació incòmode
que et parlen però no saben si parlen, et diran dos cops,
perquè no saben si et fas escoltar quan t'acomiades d'algú
i vas en la mateixa direcció després.
I això genera aquelles situacions socials incòmodes.
Per això dic que per mi el secret en part és una cosa de disseny,
però en part també és una cosa de funcionalitat
i d'acceptació social.
I per mi no hi ha acceptació social si sé que...
A mi m'és igual, jo ja sé que soc bastant paranoic,
jo ja sé que m'espien i em graven i tot això,
tots ho sabem.
Amb major o menor mesura això està passant.
I a la gent que no li agradi això, amics i amigues meves,
em deixen anar a les vostres butxaques.
Però clar, hi ha molta gent...
A Sant Francisco es pagava la penya
que entrava als bars o a les discos amb Google Glass
per dir-me que m'estàs gravant.
Només pel simple fet de gravar, que em puguis gravar,
no vull que les portis i es prohibia entrar als establiments
portant Google Glass.
Ara comença a haver-hi tantes restriccions,
que no pots entrar als restaurants o als discos,
que al final la penya dius que ja no ha fet servir.
I per això i per tots els problemes que t'has dit
van caure en desús.
El tema d'acceptació social és un. Després del tema de la privadesa,
que és un altre, per mi és fonamental.
Què estàs fent amb tota la informació que estàs capturant.
Té més o menys sentit, perquè ja sabem com funciona això,
però hi ha molta gent que està més desinformada
i solen crear més crispació,
i solen posar més el crit al cel
per certes coses que potser no entenen.
I també els mitjans que amplifiquen el populisme
del que passa amb certes tecnologies noves
només per vendre tràfic, bàsicament.
Jo estic 100% amb tu, i a més,
ja et dic que això és magnífic al punt aquest
de no saber què està fent l'altra persona
o què té a les orelles o als ulls l'altra persona.
I crec que Apple ha posat molt èmfasi en aquest punt.
Ja et dic, per fer un resum
i per anar-ho tancant en aquest bloc de televisió,
em sembla que és com Apple
fent el que millor sap fer, que és hardware.
Molt interessant
aquest concepte de llançar molt aviat
per aprendre i tarar ràpid, posar un producte
en el mercat extremadament car
que quatre sonats compraran.
Em sembla que és el manual de producte que cal aplicar.
Interessant el fet que no es mencioni el concepte
de realitat augmentada, sinó que es vulgui
no inventar, però sí entrar
en la narrativa d'aquesta computació espacial?
És que hi ha una altra cosa
que m'havia apuntat aquí, estava revisant les notes,
la única cosa que havia apuntat.
Que trobo molt interessant
que hagin llançat un producte que està
no a mitges, però està incomplet, com tu dius,
i que vulguin aplicar la màxima aquesta de
anem a provar coses, anem a tastar, anem a escoltar al mercat,
quan literalment això no és la cultura d'Apple.
Seria cultura de Facebook. A nivell cultural és un producte
que és més per Facebook. Anem a tirar això de Google,
farem 25 iteracions d'això,
li fotrem els millors enginyers, però no hi aniran molt ràpid,
vinga, ja tens la versió dos o tres mesos.
Però Apple no és així. El cicle de productes
són molt més llargs, tenen els acabats molt més fins,
són prototips molt més cars, no són merdes de plàstic
com el que treu Google, ni coses també a mig fer
com les que treu Facebook, sinó que són productes extremadament
cars. I per treure un prototip, perquè és més un prototip
que res, així al mercat, em sembla un prototip molt car
i Apple no té la cultura aquesta de prendre ràpid
i tarar i pivotar. Per això, culturalment,
l'he trobat molt estrany, jo aquest.
Doncs mira, Àlex... No estàs d'acord.
No, no estic d'acord. I fixa't, et posaré un exemple.
El que passa és que crec que ho fa
en un nivell diferent. M'explico, m'explico.
Clar, i tant, amb software és molt senzill,
perquè si no et funciona, el tires tot senzill i fas una altra cosa
diferent. Però clar, quan tu poses un producte madur com aquest,
és difícil, literal, el hardware. És a dir,
el que estàs intentant hi tarar o
validar o polir o millorar
és la proposta de valor. I et posaré un exemple claríssim,
però claríssim, on ho vam fer per mi, molt bé,
el primer Apple Watch no estava per llançar.
No estava per llançar,
però va sortir i fixa't, value props que tenia llavors.
Notificacions. On costava?
Espera un segon perquè crec que no vas bé per aquí.
Creu-me que aquest to només l'adopto
quan estic molt convençut de les coses. Van posar èmfasi...
S'ho pensé molt amb mi.
Notificacions, qualitat de materials,
hi havia una edició d'or que valia 22.000 dòlars.
Van posar èmfasi amb el
timekeeping, és a dir, amb la precisió
de l'hora que havies de tenir.
En tenia aplicacions directament.
I què s'han adonat? Que a totes aquestes
a la gent li importaven una merda.
I només hi havia una que importa. I és amb la que
estan hi tarant ara com a autèntics sonats.
I estan fent un double down amb això de l'hòstia.
Salut, salut.
I mira el que han presentat per l'Apple Watch a nivell de salut
en aquesta i en l'anterior. És una bogeria.
Volen fer com un feature parit i amb un puto garmin.
És acollonant. Coses que jo mai a la vida
em pensaria que haguéssim pogut llançar
veient la primera iteració.
I l'altra, perdó, Àlex, perdó,
però et tornaré a dir que t'equivoques una altra vegada,
va ser, per exemple, amb l'iPhone.
És un altre nivell. L'iPhone,
quan va sortir, què van dir?
I és la mítica presentació d'Esteve Jobs que sortia.
I aquest moment me l'he vist tantes vegades que me'l conec de memòria.
Van dir que era, primera cosa,
un iPod...
Sí, sí, Toni, tant. Amb touchscreen display.
La gent es va posar que es va tornar boja.
Aplaudiments a l'audiència, una bogeria.
La segona, un telèfon.
El món explotava.
I la tercera, que va passar així com...
por lo bajini, diu...
Breakthrough internet communication device.
I la gent va dir...
Un browsing device, exacte.
Què és l'iPhone? És el tercer.
No és un telèfon, no és un iPod, perquè no es considera que ho fas amb streaming.
Bàsicament és un Breakthrough internet communication device.
No deia browser, eh?
No deia browser, en cap moment.
Ells ho van posar tot sobre la taula, però llavors ho van tancar a poc a poc.
Jo crec que és el mateix. Ells han tirat sobre la taula i han dit...
A veure com collons utilitzen la gent.
Òbviament, a l'end game no serà...
una plantilla del peu. No serà això.
Serà una esbollera, segurament.
No serà que es fotran a la basura.
Però crec que el concepte hi terenarà.
I molt. És la meva idea.
Aquí sí que pots ser equivocat.
Passem al software les altres coses o què?
Yes! Va, que tinc ganes.
Què tens?
Aquí sí que... I t'ho dic, eh? Jo seré més breu.
Per què?
Perquè cada cop més em dono compte que soc l'avi.
Aquí sí que soc l'avi. Aquí sí que entra l'avi.
Perquè...
Em fa molta mandra que em dessimplifiquin la UI.
I cada cop això s'està dessimplificant més.
I quin és el problema?
El problema és que jo tinc necessitats o problemes molt concrets.
Llavors, jo tinc una Easter, si vols te la puc compartir.
És com aquella de la gent que m'influeix.
Que són petites coses que em molesten del Mac.
La porto fent des de fa molt temps.
I a cada lloc poso com la release
en la qual s'ha llançat.
És a dir, et dic, mira, jo què sé.
Tenia el teu propi domini a iCloud.
Això es va fer a iOS 15. Venga, perfecte.
I llavors a iOS 15. I ja està.
Tinc mil coses que em molesten realment
i poso com en quin moment s'ha llançat.
En aquesta m'han marcat 5.
On he de mirar per fer això?
Això no ho miro al que expliquen a la Keynote.
Perquè al que expliquen a la Keynote generalment m'importa una merda.
El que m'agrada...
I a l'extiu.
Saps que des de iOS 16 ja no ho fan?
Abans, hi havia una cosa que quan tornaves a la preview
hi havia una pestanya al costat que deia
veure totes les funcionalitats.
I hi havia un product manager que es dedicava a escriure-les totes i cada una
amb bullet points a sota de la funcionalitat que era.
Era boig. Era una bogeria.
Allò era una bogeria. Però ho feien a cada release.
Bueno, ho han deixat de fer.
Però... Bé, simplement jo me n'he anat a la documentació i m'ho he llegit.
Si vols et dic, que jo crec que és més fàcil,
però no sé com t'ho has fet.
I com m'han ajudat.
Dóna-te els punts.
Però abans faré una cosa. Et donaré els meus plus-plus-plus
de la vent i els meus minus-minus de la vent.
És a dir, el m'ha agradat, no m'ha agradat.
Sí, exacte. I després passaré a les coses que m'han molestat.
M'ha agradat, no hi ha ni una paraula d'AI
enlloc en tota la Keynote.
És que és genomovimat.
No, però saps què? Trauran...
Hi haurà una conferència dedicada a això.
Jo no compro el relat que Apple no li interessa la llei.
I menys quan tenen... Perquè tampoc hi ha hagut cap menció a Siri, no?
No, tio, no he seguit.
El que passa és que fan servir altres paraules.
Li diuen Machine Learning, On Device Intelligence,
etc, etc, etc. Han evitat la paraula.
Han volgut evitar qualsevol al·lusió o referència.
Volen demostrar que tenen la seva narrativa i res de la indústria
pot fer-los canviar el rúm. Però bé, és igual.
Crec que és més un tema cosmètic o una altra cosa.
L'altra cosa és que m'agrada molt
que realment qui està innovant a nivell de UI
és el rellotge, sens dubte.
Si tu veus com la UI que estan
empotjant pel rellotge i com això moltes vegades
fa trickle-down, és a dir, que cau cap a baix cap a altres plataformes,
realment on estan fent els experiments és amb l'Apple Watch.
I ostres, si mires la UI que han empotjat
per l'Apple Watch d'aquesta versió és espectacular.
O sigui, és... Bé, més que espectacular,
és molt novedosa. És molt curiosa, no?
Això per mi
són plus-plus. Tio, minus-minus
hi ha algunes coses que no m'estan agradant gens, Àlex.
La primera és que cada cop tens més
plataformes per actualitzar. Són set.
És una borrada, és una borrada.
L'altra és que el fet de que hi hagi
o estiguis fent l'enforçament del
feature parity amb tot està fent que alguns
productes com el Mac, jo penso, estiguin perdent
en molta de la simplicitat que tenien. És a dir, tio, hi ha un
boatload de features de la hòstia.
L'altra cosa és que
a mi em fa molta por el que significa...
És que Apple se les vol donar de social i no ho és.
Llavors jo això ho deixaria per uns altres.
Però...
Van haver-hi moltes funcionalitats que et donen
contingut que learns from you, suggestions
for you, personalized content...
O sigui, se les donen d'acabar prenent de tu. Llavors jo et diré
una cosa, una companyia que no és capaç d'aclarir els
bàsics com Apple, que no és capaç de convidar-me
a una venda calendària quan m'envien en el mail,
que no és capaç de matar els
específics... Jo no me les donaria que són capaços
de recomanar res de valor a ningú. Sincerament, eh?
Jo crec que Apple amb aquest tema és nafasta.
Amb aquest engin de recomanacions,
ja et dic, eh? Vull dir...
Ni la més mínima confiança, al contrari.
Em fa molta por perquè l'únic que he fet
històricament al meu track record és cagar-la.
Llavors no ho sé. Potser soc jo que no sé fer el gober, eh?
Però a més això em fa molta por. Aquests són els meus plus
i minus de l'avent. I si vols ja podem entrar a les
cinc coses que han tret que
solvent tenen un problema meu.
Jo, al meu resum, eh? O sigui,
per allò poc que he vist, per allò poc que he seguit, veig que és una miqueta
la mateixa dinàmica que és com...
Els nostres productes són millors que la generació anterior.
Punta. No ho sé.
He vist la llista i no m'ha impressionat.
No he vist res que diguis, hòstia, tio! Saps?
És una miqueta la màxima aquesta
que faig servir que li vaig robar al meu amic
Carlos Cruz, que ell diu que per seleccionar un...
ell porta la curació de contingut de diversos esdeveniments, alguns molt
importants, no? I diu, jo per saber si un speaker
val la pena o no, un ponent per la conferència,
em poso vídeos seus per YouTube mentre faig altres coses.
I si capta la meva atenció, tenint-lo de background, és un bon
speaker. I per tant, o la convido com a ponent
a les conferències que organitzo. Dic, em sembla un bon
approach, no? Aleshores, jo aquesta tàctica l'estic fent servir
per moltes coses a la vida, una de les quals és les
coses que em generen sorpresa. Llegir un article,
llegir un diagonal i no hi ha absolutament res que em destaqui, fora.
No és interessant. Aquest és el meu resum de com he visió el tema aquest.
Però bueno, passem a les cinc coses que volies comentar tu.
Vinga, Àlex, cinc funcionalitats que faran la teva vida millor,
¿vale? Vinga.
La primera i més important, i és que una petita
frustració que jo tenia és que tu has vist com
quan algú t'envia una
segon factor authentication, una
autenticador de segon factor.
Que t'esborra els codis que t'envien a iMessages, no?
Bueno, això no sé si ho arreglaran o no,
però jo dic que el fet que...
Que t'ho posi ell. Sí, t'ho posi ell.
Això ja estava. Sí, això ja estava.
Àlex, believe me. Perdona'm. I know.
Tranquil. És que ara... Ja sabia que ho sabies.
Ara passa'm el correu.
Vamos. Val. Ah, val.
Epic win. Epic, epic win.
Segona. Notes d'Apple.
Per mi és un producte que està bé.
Funciona bé. És nice. Miuorable, sí.
La sincronització a vegades és dramàtica, però és igual, no vull entrar.
Per mi sempre li faltava una cosa.
I és... Li faltava
una manera de linkar notes entre elles.
Ara ja és possible.
Ben vist. Vamos.
Ja és possible. Segona victòria per Recky Note.
Tercera victòria.
Hòstia, aquesta és la millor de totes, Àlex. Però la millor, eh?
La millor. La millor. Digues.
Hi havia una cosa que per mi era...
De veritat, eh? Que hagués fet servir
absolutament cada dia de la meva vida.
I és fer un mute dels AirPods
des dels AirPods.
Sí, clar. Clar, clar, clar.
I no ho tenia. Ara serà possible.
Ja era hora, collons. Ja era hora.
Per què? Perquè això no només
et permetrà anar a pixar amb els AirPods posats,
sinó que... Sense tocar el mòbil.
Els podies portar, però havies de tocar el mòbil per posar-lo en silenci.
O el Mac. Clar, clar.
És molt pitjor. A mi aquesta causística molesta amb el Mac, generalment.
Perquè clar, quin és el cas d'ús? Per què això molestava?
I aquí vaig a la meva quarta funcionalitat
que han posat amb els AirPods. I és que...
Una de les coses que jo patia més
és la de... Jo sortia de l'ordinador
i saps que em moc molt quan treballo
i me'n anava a buscar aigua.
I què passava? Per poder parlar jo no mutejava.
Però clar, llavors, a l'hora de posar-te l'aigua
i tal, fots un merder de soroll a la cuina de la hòstia.
Llavors això la gent ho sent. Clar, perquè en una putada
ja està, no t'any more. L'altra cosa.
I en aquestes Àlex, que sàpigues que han posat
o han afegit modes als AirPods
i han millorat, just el que tu dius,
aquestes funcionalitats socials
i hi ha un mode de cancel·lació adaptativa
que el que fa és que... És molt curiós.
Deixa filtrar la veu quan veu que tu parles.
És molt curiós això. I està molt ben pensat.
Si realment funciona, és brutal.
Fins aquí la quarta. I la cinquena,
també frustració històrica meva,
que és la de...
Hi ha PDFs directament des de la vista previa
amb facilitat. Han ficat un editor de PDFs
directament en allà, full feature.
Menys mal. Missil en la línia flotació d'Adobe.
Perquè és que realment lo d'Adobe Acrobat...
Jo no entenc. O sigui, no entenc com a 2023
encara haguem d'estar subjectes al monopoli
de la merda de software d'Adobe
que l'Acrobat Reader, principalment, saps?
L'edició de PDFs...
Com encara és un pudor estàndard de mercat
aquesta vessura de format d'arxiu
que a sobre ells volen cobrar-te per això,
per editar aquest tipus d'arxius.
Pot ser que ningú els hagi disruptat.
Apple hauria de matar el PDF, bàsicament.
Però bueno, això ja...
Doncs Àlex, a part d'un intent, a veure què tal és,
ja ho veurem, de matar el PDF,
fins aquí les meves cinc...
A la meva llista tinc moltes altres coses,
però no les han treballat. Posaré un parell d'exemples.
Fes una llista de la compra. Fes la llista dels reis.
Què li demanaries a Apple per la següent...
relació de coses?
Quins són els altres pain points que t'haurien de...
Vols una molt tonta? Mira, una molt tonta.
Bueno, dius.
Però que dius... Entenc per què no ho fan,
però dius ara, tio, és puto sentit comú.
Jo, quan t'escric un missatge, Àlex,
no ho faig per iMessages, ho faig per WhatsApp.
En sèrio, Apple, ets incapaç de recordar que jo quan
escric un missatge vull dir per WhatsApp a l'Àlex,
que és amb qui em comunico. És per això que tinc tanta por.
El tema de...
és personalized. Tio, una puta merda, si no ets capaç
de recordar-me que a l'Àlex l'he escric per WhatsApp,
com collons m'has de sugerir quin contingut de fotos vull veure ara.
O sigui, que som gilipolles o què?
Aquesta és la primera. Tu compro. La segona és, jo tinc un domini
connectat a iCloud. En sèrio, ets
incapaç de posar-me els events de calendari d'aquest domini al calendari?
És absolutament incapaç de gestionar-ho?
Tant costa... No, no es pot fer.
És surreal. Hi ha uns trets de Reddit quilomètrics
de gent que està frustrada amb aquest tema. L'altra cosa,
que dius, quina tonteria, no pots tenir
una manera fàcil de compartir un arxiu des del Finder
que diguis, tio, copi amb un link d'això i envia-m'ho a tal persona.
S'ha de fer 70.000 passos diferents
i ara ho han ficat amb l'última aportació de la sensa.
I va molt malament. Va molt malament, perquè quan has de crear
el sharing link aquest es queda penjat al diàleg aquell,
no saps realment si l'has creat o no.
Vull dir, al cap d'una estona et apareix zero.
Aquella part és terrible, és molt dolorosa.
La part de la compartició d'arxius jo no la faig servir,
precisament perquè jo crec que volen dinamitar-la
ells mateixos perquè la gent no la faci servir, saps?
Estalviar-se problemes. Però això treu-la directament.
Igual que Apple... No ho sé, ara corregeu-me tu,
perquè jo no... Si jo fa deu, nou anys que tinc
macOS, no en tinc ni idea, però diria que Apple
mai ha tingut el cortar de Windows.
Sempre ha tingut, com a molt, ha tingut el copiar.
Però no ha tingut el cortar perquè tens un...
Copies allò, com a molt fan un move,
però el concepte de cortar no està. Doncs el mateix,
treu-lo, treu el puto cop partit del menú contextual,
del botó dret, bàsicament. Clarament no el vols tenir.
Treu-lo, elimina'l. La gent es queixarà. No, perquè és que
ja va tan malament que no el fa servir ni Cristo.
Ningú el trobarà a faltar, saps? Si funciona i el treus,
la cagues. Però si no funciona, ningú el fa servir,
pots treure-lo directament. Treu-ho, perquè és que et fa...
No sé, fa més mal que res. És horrible, tio.
Realment és molt dolenta aquesta funcionalitat.
Compro 100% aquesta, eh?
Va, Àlex, et puc donar una funcionalitat
que va llançar a l'època dels dinosaures
i funciona si fas
comandó X, escortar amb Mac.
Sí, però per arxius? Per arxius, eh?
No, no, jo dic per arxius o el Finder. No, no.
Ah, vale, vale, vale. Jo dic arxius o el Finder. Clar, és que tu
segurament no has fet servir mai un Windows, però allò que...
Sí, tens també la manera de fer-ho.
Es fa de la següent manera. Si tu vols copiar
una cosa amb Mac, efectivament, com el que tu dius fas comandó C, comandó U, eh?
Sí. Molt bé, llavors, amb això què fas?
Estàs copiant un arxiu d'un lloc a l'altre?
Tu dius, no, jo això no ho vull. Jo vull agafar-lo i que passi a l'altra banda.
I que desaparegui de l'altre.
Sí, sense haver d'arrastrar. La putada és que pots fer-ho arrastrant.
Ja ho sé, ja ho he tornat a pensar.
Ja t'has de fer arrastrar! Es pot fer, vale?
És molt fàcil. Simplement has de fer el següent, vale? Segueix la meva recepta.
Vinga. Comandó C,
l'altre, igual, copies, d'acord?
Sí. I quan vas enganxar-lo,
en lloc de fer comandó U, fas opció
comandó U.
I llavors, cortar.
Vale. Ja hem après alguna cosa.
Tot i així, clar, els que venim de Windows,
no, tu el que vols és veure desapareix, aquell puto arxiu d'allà
que se't posi. No copiar-lo i que després
se't desaparegui. Però això ja és la formació professional
de massatges. Però sí, sí, és veritat que hi ha com certes...
A mi m'agraden aquestes petites millores.
L'iMessage que dius tu, el doble factor
d'autenticació. És una cosa molt tonta,
però en realitat et millora molt la qualitat de vida, igual que
el reconeixement de Face ID, el telèfon... Hòstia, jo crec que són
grans avenços. Ara em sembla que havien anunciat que
dintre de iMessage t'anirà eliminant
els missatges aquests de codi
del factor de doble autenticació.
Hòstia, està bé.
T'ho fa de manera automàgica, perquè tu no
t'anegis a preocupar. Són petites millores de qualitat de vida.
A mi, arribo a un punt en què m'agraden més aquestes que les grans
features, perquè les grans features ja veig que no hi ha ningú que m'acabi
de convèncer. Però bueno, un moment, polla vella del dia.
No, per cent per cent, igual.
A mi de les grans, si vols te les llisto,
però per això vés a la pàgina d'Apple, que també hi ha.
I et dic, cap d'elles era demanada. Perquè saps què passa?
És com tota bona mentalitat de producte.
Al final, el l'hàlics com funciona, això?
Producte com l'has de treure? Has de fer el que tu vols i empitjorar el món?
No. Estàs fent una necessitat no creada.
Tu el que tens són problemes i vols gent que te'ls resolgui.
Jo tinc la meva llisteta de coses i sé que això són els meus problemes
i això és el dia a dia del Mac.
Ajuda'm i
ajuda'm a fer-los millor.
Dóna-m'ho un motiu per actualitzar.
Per tant, què li demanaràs tu a la propera
gran actualització d'Apple?
Mira, és d'aquells moments
que et diria, m'agrada que em facis aquesta pregunta.
Perquè a més, la meva resposta
està tan en línia amb aquest podcast que no enteniràs absolutament res.
Si jo tinc una frustració personal
amb Mac és que
el corrector de català
no funciona sota el concepte
aquest de automàtic perquè els diccionaris importats
i sí, senyors i senyors, a dia de bui
encara el 2023, Mac no té suport natiu per català.
Et tens que importar el diccionari
però el problema és que llavors
cada vegada, cada vegada
que vols escriure en català
et marca com que les coses no estan ben corregides.
Perquè tu tens el concepte automàtic
i l'automàtic és la correcció de les que suporta nativament,
que són l'espanyol i l'anglès.
Llavors, quin problema tens?
És que has de canviar l'input d'entrada
i ara saltarà la gent i dirà
que és molt fàcil de fer, has de canviar l'input d'entrada
i es fa amb el teclat aguantant la tecla de font del clou.
No. Això el que fa és que canvia el text input,
és a dir, el mapeig del teclat, però no canvia,
no canvia el corrector.
Llavors, si a algú li demano a Apple
el primer lloc és que suporti el català sota automàtic
però en vista que això està bastant lluny de que passi
o no sé si algun dia passarà,
sisplau que doni un shortcut de teclat
a poder canviar la llengua de l'autocorrector
i posar el català.
I jo li demanaria un altre per tancar aquí l'episodi,
que és que ens categoritzin al podcast com a podcast en català,
que tenen aquesta secció ben maca, Apple Podcast,
i nosaltres no hi sortim. Vull dir, gràcies per haver-nos posat a tot Espanya.
No sé jo si la gent que no parla català
a la resta d'Espanya li ha importat molt una merda
al nostre podcast. Si ha que tenir una secció de podcast en català,
n'hi ha qui ens poséssiu allà.