Mira, Àlex, aquest episodi és claríssim com comença.
Tu diràs. Perquè, a més, venia caminant i pensava,
mira, és que no hi ha un altre. I és, Àlex, digue'm
qui ha guanyat les eleccions perquè no ho sé.
No ho saps tu, Marc. No ho sé jo i no ho sap
ningú. No ho saben ni ells. Em sembla que encara
estan en pactes. De fet, encara avui ha d'haver
-hi el recompte, o sigui, el dia 1 de juny ha
d'haver -hi el recompte i pel que he sentit
al Telenotícies, perquè si no jo no sabria aquestes
coses, encara a Barcelona en Comú li pot esgarrapar
un escó al PSC, si no recordo malament, i es
posaria com a segona força dintre dels resultats
electorals. Em sembla, ho dic molt d'oïdes,
ja saps com és la preparació meva per aquest
tipus de coses, però no en tinc ni puta idea.
O sigui, no sé qui va guanyar, em sembla que
per nombrar de vots va ser el Trias, però, bueno,
qui es quedarà al capdavant, o sigui, qui aconseguirà
fer els pactes per fer majoria, això ja no en
tinc ni puta idea, crec que no ho saben ni ells.
Clar, és que... Has pressuposat que la meva pregunta
estava més informada del que realment estava,
perquè jo t'he preguntat no qui serà alcalde,
que això m'han dit que hi ha un merder de la
hòstia, sinó com qui havia guanyat les eleccions,
en el sentit de qui va treure més vots. però
ja m'ho has contestat també després, així que
és bé, és bé. És una selecció en què no hi havia
res a guanyar, només hi havia molt a perdre,
saps? Vull dir, és veure com qui destrueix Barcelona
en un model diferent, saps? Aleshores, hòstia,
és molt d'aconyat això que acabo de dir, però
realment no, crec que no hi ha res a guanyar.
O sigui, quan tu mires el llistat d'alcaldables
que hi havia... Molt lamentable, saps? Molt lamentable.
O sigui, gent extremadament reciclada des de
fa molts anys, que ja no porta res i que té una
marca molt, molt, molt desgastada. O alternatives
inviables. O sigui, cap tipus de... O sigui,
uns programes molt fluixos, la veritat. Jo que
m'està mirant, els programes eren molt i molt
fluixos i molt allunyats de la realitat, saps?
Però bueno, en fi. Qui ha guanyat les eleccions?
Sí, clar, qui ha guanyat també té moltes dimensions,
Marc. És a dir... Pots guanyar perquè ja tens
una sèrie de pactes i, per tant, el teu partit,
per bé que no sigui el número 1 en nombre de
vots, ja tens pactada una aliança amb altres
partits i guanyes. També tens el vector del número
de vots, que és el que hauria de ser, però al
final la política es tracta d'altres coses.
Qui treu més número de vots moltes vegades no
acaba manant, a menys que els tregui per majoria
absoluta, està clar. Aquest va ser el del Trias.
I després, qui guanya normalment són els models
socials i econòmics. No hi guanyen les persones.
Jo, de veritat, a nivell polític l'únic que
sabia és que es presentava la Colau perquè és
l'única que conec, no perquè la voti, i ja us
dic, jo soc dels que voten nul, que no en blanc.
Però... Tots els meus amics que tenen cotxe estan
molt enfadats amb ella per algun motiu. No ho
sé, a mi les superilles m'agraden. Però, després
d'aquesta divagació política de quatre minuts
i abans que perdem a ningú perquè es pensin que
això serà una tertúlia política, que d'aquestes
n'hi ha molt bones, es veu a TV3, Àlex, em vaig
a treure la careta perquè avui vinc molt preparat,
eh? Val. No m'estranya, vull dir. Fins aquí
no em sorprèn. Avui, de fet, els deures... És
que m'agrada, eh, Focaterra, hòstia, perquè
és que, tio, em dóna com l'oportunitat d'aprendre
coses molt guapes. I per cada episodi fas una
mica de recerca i, ostres, arribes aquí els dijous
pel matí, solem gravar els dijous pel matí, amb
molta energia, com dient, ostres, he après coses
gràcies a Focaterra. I he après moltes coses,
de fet. Parla per tu, perquè jo les aprenc a
posteriori, jo les aprenc quan t'escolto tu,
tio. Jo no preparo res, ja ho saps. Va, doncs
avui potser et faig una classe molt didàctica,
però hi haurà coses que potser jo crec que ja
saps, eh? Jo crec que hi ha coses que ja saps,
però anem al gra, anem al gra, perquè de què
parlem avui? Vinga, després de cinc minuts, avui
parlem de política, però no de política de la
Colau. Això ja està als bars per fer -ho. I crec
que ho fan millor que nosaltres, de fet. Perquè
hi ha més gent i hi ha cerveses. Llavors està
bé. Aquí l'única cervesa que tenim, o l'única
tisbo de cervesa que tenim, és el pitcher aquest
que té l'Àlex. Algun dia quan farem vídeo es
veurà, però jo tinc ple d'aigua. És un pitcher
gegant d'aquests de hooligan, però ple d'aigua.
Exacte. Llavors, política. Crec que hem de separar
dues coses. Jo crec que per un cantó hem de separar
la part d'incentius de la política, que aquesta
és la part de la qual no parlarem, i a què em
refereixo amb incentius de la política. Per exemple,
Àlex, tu com a empresari que ets, quins són els
teus incentius com a empresari? A l'hora de
votar? No, en general, a la vida. Els meus incentius
com a empresari? Home, doncs mantenir l'empresa
viva i poder generar feines i poder -los pagar.
Que al final es resumeix en fotre calés, no?
És bastant clar. Sí, clar. Però fer calés, la
majoria de gent probablement ho té com a destinació,
ho té com a objectiu a la vida, nosaltres ho
tenim com a camí, és com un mitjà per nosaltres.
Clar, o sigui, t'ho compro, t'ho compro 100%,
però vull dir, és una condició necessària per
poder activar aquesta capa d'autorealització
que tu tens de proveir a més famílies, etcètera,
però vull dir, per això és un empresari el que
ha de fer, collons, és fotre més diners a la
compta de resultats de la que en surt. Llavors,
això a nivell polític, i aquesta és la part que
no parlarem, però d'aquest se'n pot fer un
episodi, perquè a mi també m'interessa. A nivell
polític, aquest tema no està tan clar. Perquè
si tu vas a fer una enquesta pel carrer i preguntes,
ostres, a nivell polític, quin és l'incentiu
d'un polític? La gent et dirà, oh, fer bé el
país, buscar el benestar de les persones, etc.
Ah, clar, espera, espera. No, no, perquè la realitat
diu que l'incentiu polític no és aquest, sinó
que l'incentiu d'un polític és la seva... perseverància
o la seva preservació durant quatre anys i poder
sortir reelegit al cap de quatre anys, no? Llavors
això és el que la gent no t'explica però que
és la pura realitat. Aquesta és la part que a
mi també m'interessa molt però avui no en parlarem,
d'acord? Avui el que parlarem és el mecanisme
per al qual els ciutadans preserven aquesta...
la supervivència política, és a dir, pel qual
anem a votar, d'acord? Aquest és el tema del
qual parlarem avui, d'acord? És a dir, com pot
ser que estiguem pensant en enviar una tripulació
a Mart i, per altra banda, seguim posant un paper
dintre d'una capsa de matacrilat cada quatre
anys? És surreal, no? I com ho canviarem, això?
Molt bé, molt bé. M'agrada que em faci aquesta
pregunta, Àlex Rodríguez Bacardit. T'explico.
La meva recerca m'ha portat a molts llocs, d
'acord? Però jo t'explicaré algunes cosetes.
Primer hem d'entendre per què encara estem fotent
això. Que és interessant. O sigui, no ho defenso,
jo també penso que és surreal i que no té cap
puto sentit. Malgrat, malgrat, hi ha alguna raó.
Sempre hi ha alguna raó per tot. Saps per què
faig servir molt xat GPT últimament? No. Per
dir -li que em doni arguments contra els meus
viaixos. És a dir, jo a vegades tinc opinions
molt fortes sobre coses i li dic, escolta, em
pots dir per què això no és veritat? Em pots
donar arguments per dir -me que estic equivocat?
L'últim que hagis fet. Quin va ser? Ah, sí,
va ser per un tema de generalisme en la feina.
És a dir, com jo volia, com els punts més forts
d'un generalista, és a dir, per què és bo un
generalista a la feina? I li vaig dir, escolta,
em pots donar els contraarguments pel qual ser
un generalista és una mala idea a les èpoques
que corren ara a nivell de feina? I, tio, em
va donar moltes coses. O jo què sé, per exemple,
programació. Tothom diu, ostres, ser un programador,
no? Ser un programador et donarà molta feina,
blablabla. Li pots preguntar, escolta, em pots
dir per què és una mala idea a dia d'avui començar
a estudiar programació? O sigui, et dona punts...
Són els més convincents o no? O sigui, molts
d'ells segurament ja els saps, però no te'ls
repeteixes. Els desmereixes molt ràpidament,
saps? Però quan t'ho diu, penses, ah... I en
llista alguns que són interessants. O, per exemple,
recerca de producte. Per què no començaries un
podcast en una plataforma de hosting a dia d
'avui? I llavors, hi ha coses que són molt evidents,
però hi ha altres que dius, ostres, és interessant,
no? I clar, això també t'ajuda a entendre una
mica els teus usuaris. per quin motiu poden no
estar interessats en el teu producte? Perquè
és allò que si tens un martell, tot el que veus
són claus. Llavors, tot el que veus és que la
gent... I ara ho poso en el meu territori. La
gent, quan vol començar un podcast, se'n va
a RSS.com, que és la nostra plataforma. Vale,
perfecte. Però, ostres, donem un pas enrere.
Anem a entendre per què no. la gent voldria fer
això. Hi ha moltes coses que ja les saps, però
no te les dius sovint. Llavors, no ho sé, em
sembla com una cosa interessant. Bueno, de fet,
long story short, no vaig fer això, per aquesta
recerca. No vaig fer això. Espero no haguessis
preguntat al GPT que havies de votar, perquè...
Aquesta hauria sigut bona. És que pensava que
només per aquí dius. Ostres, aquesta hauria sigut
bona, eh? Déu meu, Àlex, tens idees brillants,
però no me les dones en el moment correcte. Mentre
tu li preguntes, veus, per fer aquesta recerca
hauria sigut molt interessant fer servir això,
és a dir, anar a xatgepeter i preguntar -li,
escolta, com pot ser que encara votem amb un
paper dintre d'una urna? Doncs, mira, no ho
vaig fer, o hauria hagut de fer. Gran idea, Àlex.
Coma, gràcies. Però, bueno, jo t'explico i torno
repetint el fil, que m'he desviat amb això.
Ha sigut una tangent, però ha sigut culpa teva
la tangent. Vinga, tangent. Sí, exacte, exacte.
Doncs mira, hi ha dos motius molt fonamentals
pels quals encara seguim votant en paper i són
dos arguments bastant vàlids, d'acord? I és
que t'has de remuntar sempre... quin és el principi...
Això m'agrada molt, com sempre, donar un pas
enrere i preguntar -te quins són els valors fonamentals
de les coses. Llavors, quin és el valor fonamental
d'un vot? Doncs hi ha dos principis que no els
pots trencar mai i és el que més li importa a
les persones. Això és un vot. Un vot és anònim
i segur. I quan dic segur vull dir que li transmet
confiança. el votant que allò que està posant
en aquella urna acabarà en el destí que toca.
És a dir, que si ell posa un vot per aquella
persona, allò serà un vot per aquell polític.
Llavors, què és el que passa? Que en el moment
que tu poses una capa de software aquí, el que
estàs posant és una capa d'interrogants molt
grans. Estàs confiant en la màquina, estàs confiant
en el software que funciona a la màquina, estàs
confiant en el mecanisme d'enviament d'aquestes
dades a un servidor central, estàs confiant en
aquest servidor central i no, d'alguna manera,
no desmereixem el fet que atacar les coses físiques
sempre és molt més complex que atacar un software.
És a dir, per... per corrompre una elecció a
nivell físic, has de muntar un pastel perquè
no s'adnoti, molt gordó, eh? Molt gordó. En
canvi, per corrompre a nivell de software, hòstia,
potser no és gaire complicat, eh? Potser ho pots
fer, com dèiem, amb xats que petèiem dues tardes,
d'acord? Doncs fins aquí els contramotius que
jo tinc. Tu tens alguna cosa al teu cap fins
aquí? Jo no els compro, o sigui, sent una persona...
fonamentalment tecnològica o que ha crescut en
tecnologia entenc per on vas però d'altra banda
jo confio molt més en el software en un software
d'eleccions que no pas en el sistema rudimentari
que tenim avui en dia perquè tothom sap que es
perden els vots per correu Sí, sí, que Correus
perd coses cada dos per tres. Com no ha de perdre
els putos vots per correu que passa a cada elecció,
no? Jo no ho sé, saps? Totes aquelles urnes,
traginar -les, portar -les als recomptes. Hem
vist el drama als Estats Units, que es passen
mesos i mesos recomptant -la. Aquí encara em
sembla que anem bastant ràpid amb aquest tema.
Però no sé quines eleccions van ser als Estats
Units, què va ser. Lamentable que van estar com
tres mesos comptant els putos vots, que no arribaven,
no ho sé. jo veig molts més punts de fallida.
O sigui, si bé crec que és molt més fàcil manipular
amb software, també crec que és molt més fàcil
securitzar -ho, no? I fer -ho... Si es fes bé,
i jo crec que per aquí anirà una miqueta l'episodi,
no? Si es fes bé, no hi hauria manera de manipular
-ho amb el software. Mentre que en unes eleccions
offline, diguem, hi ha 50 .000 punts de fallida
en aquest. I quan dic 50 .000, no és un número
arbitrari, vull dir... en cada col·legi electoral
n'és un, cada punt de la cadena de vot n'és
un altre, perquè tu no saps si els sobres que
els han donat a la gent gran a la llar de...
a la seva llar de dia els han donat ja amb el
sobre del Partit Popular a dintre, eh? Aquest
tipus de coses. I després, bueno, altres trampes
que s'han detectat, que si els interventó de
tal, treia les paperetes, amagava les paperetes
dels partits d'esquerres i no sé què, vull dir...
Això, tio, passa cada diumenge, saps? A un racó
del planeta diferent. Per tant, en resum, offline,
molts més punts de fallida, però requereix molta
més coordinació, probablement, el tema de fer
un gran frau, d'acord? Però no seria el primer
cop que passa. Software, al contrari, un sol
punt de fallida, probablement, perquè amb que
corrompis la persona que està allà, i segur que
no és tan fàcil, segur que la governança dels
softwares d'eleccions no són tan senzilles.
però podríem sobresimplificar -ho així, però,
hòstia, també té les seves eines per fer -ho
tot molt més tracejable, anonimitzat, més segur,
i totes les avantatges que tu vulguis. Vale.
Fins aquí, jo crec que estem d'acord. Tu i jo
estem d'acord fins aquí. Em sap greu, però avui
no hi ha polèmica. Perquè sí, has vist bé el
meu punt, és a dir, jo també confio més en un
software ben portat, el que passa és que sí que
és cert que m'has de donar que el fet que un
interventor es posi a la butxaca de la camisa
tres o quatre bots que no li agraden i no els
compti, té un impacte molt petit i fer -ho a
gran escala és molt difícil. En canvi, generar
un atac sobre aquell software és més senzill,
diguem, entre cometes. És a dir, un más atac
és més fàcil fer -lo a nivell digital. També
és veritat que a nivell digital l'app site és
molt més gran. Llavors, aquest punt és important.
Fins aquí els nostres contraarguments. Però ara,
ara ve, ara comença la part interessant de l
'episodi, o sigui, jo crec que si aquí l'audiència
ha aguantat 18 minuts, crec que podem... Molta
paciència. Sí, ha tingut molta paciència, ha
après alguna cosa, potser no gaire, però ara
ve la part divertida. I és que... Aquí ve tota
la part que jo desconeixia absolutament, però
és interessantíssima. El tema del vot electrònic,
o el vot digital, diguem, està poc extès. Desafortunadament
no hi ha molta data sobre aquestes coses. El
que passa és que a mi hi ha una cosa que m'agrada
molt i és que, per entendre les coses, jo penso
que les coses més interessants sempre passen
com als extrems. De lo més gran i lo més petit.
Lo més lleuger i lo més pesat. Si entens els
extrems, i això és un molt bon disseny de producte,
és un molt bon patró de producte, de fet, que
si dissenyes pels extrems, generalment els mitjos
queden coberts. Hi ha un mític cas d'estudi
d'aquests d'Ideo d'unes estenalles. Sàvies
paraules. No, no, no és meu, és d'Ideo. Hi ha
un case study mític d'aquests que t'ensenyen
si fas un MBA i pagues 350 milions d'euros perquè
t'expliquin en un case study. Jo no ho he fet,
eh? També està a YouTube i és gratis. Hi ha unes
estenalles que t'explica com les dissenyen per
gent amb artrossis i que això ja dona com el
millor patró per gent que no té artrossis. És
interessant, en fi. avui no parlem d'això. Però
sí que parlem dels extrems. I quins extrems tenim?
Molt bé. Hi ha una diferència, Àlex, hi ha una
diferència entre del que s'ha... de la data
que tenim de vot digital. Es veu que no és el
mateix el e -voting que el i -voting. Val o no?
Ho tens clar, això, o no? Què és el i -voting?
Ah, interessant, eh? I llatina estem... Sí. Sí,
sí, la tina. La nostra, la nostra. Eh, voting
i voting. No tinc ni puta idea, Marc. De nou,
tio, em torna a agradar que em facis aquesta
pregunta. És com... Mira, fixa't. Tu has dit
tots els Estats Units, tres mesos per aquells
vots que no sabien... On està l'extrem? Molt
bé. Vaig preguntar -me quines han sigut les eleccions
més grans que hi ha hagut en la història? Gran
pregunta. Doncs... Primer, el meu cap va dir,
serà la Xina. Però clar, no, tio, a la Xina no
hi ha aquestes coses. Clar, és l'únic que vaig
pensar. Sí, sí, sí, però és l'únic que vaig
pensar, no? Rússia, segurament. Sí, però després
vaig pensar, tio, però quines tonteries, dius,
imbècil, no és. O sigui, com ha de ser? No, òbviament
no és. La Xina és la Índia, d'acord? Van votar,
o es van cridar a les urnes, 900 milions d'habitants.
Imagina't, eh, xaval? T'hi cagues. Quan hi ha
els generals ens tornem bojos, us heu imaginat.
900 milions de tios. El problema de votar a la
Índia no és aquest. El problema de votar a la
Índia és que allà, clar, té que votar la majoria
de gent que viu en mons rurals. Llavors, generar
un vot és que, tio, no sé on, o sigui, a Nova
Delhi deu ser fàcil, però a les zones rurals
de la Índia, tio, allà, és que l'únic que hi
ha són cabres. i pedres. És que no hi ha res
més. Llavors, les eleccions donen un puto més,
Àlex. Un puto més, tio. I saps com funciona?
Hi ha uns interventors i aquests interventors
traginen 2 ,3 milions de màquines que són unes
màquines per votar. I aquestes són d'e -voting.
Perquè és electronic voting. És a dir, tu el
vot l'emets de manera electrònica, no hi ha
en paperetes. També perquè és interessant...
És que ho veus com te'ls donen als extrems?
És interessant perquè allà tenen en compte el
concepte de la lectura. Com que hi ha molta gent
en alfabeta, els partits tenen dibuixos, no lletres.
És curiós, eh? Aquí aniria bé també, eh? El tema
que fessin dibuixets. Com dibuixaries a la Colau,
tu? Home, segurament àcola, o la gent la dibuixaria
una superilla, no? O un cotxe prohibit, bàsicament.
Sí, correcte. M'agrada, m'agrada aquest. Doncs
allà hi ha dibuixets. Llavors, això, aquest pastel
que dura un mes implica a 900 milions de persones
i desplaça a 2 ,3 milions de persones caminant
per tot el puto país perquè la gent pugui votar
en el món rural també, és vot electrònic, d'acord?
Fins aquí bé, no? Fins aquí bé. Fins aquí bé.
Llavors, de nou, on ens n'hem d'anar per trobar
les coses interessants? A l'altra banda. I on
està l'altra banda? A lo més petit de tot. I
què és lo més petit de tot? Tu quan penses en
digital i avançat, què et ve al cap? Digital
i avançat? Hòstia, no ho sé, tio, científics,
és que no ho entenc. Ah, no! No burro països!
Ah, països, collons, vale, vale, vale. Digital
i avançat, és que clar, suposo que la resposta
senzilla hauria de ser Estats Units, però no,
saps? És digital, però no el considero avançat
en aquest sentit. Hòstia, aquí... Segurament
els països nòrdics, països nòrdics, tio. Quan
t'ho digui, em diràs, hòstia, clar, és veritat.
És Estònia, tio. Val, val, sí. Sí, no? No, l
'altra cosa que anava a dir era Japó, eh, vull
dir, el següent, però si no hauria arribat a
Estònia. Ah, doncs jo pensava que sí, que tot
el tema aquest del... com de... Sí, tenen la
residència aquesta electrònica i tot això, però
vull dir, són dos camps completament diferents,
no? Vale. Sí, per àrea, jo havia dit això, països
nòrdics, una mica de dir, sé que allà ja s'ha
fet l'esforç que tots els tràmits, crec que
el 100 % dels tràmits ja els pots fer online,
des de fa uns anys, almenys a Noruega, recordo
que va ser un país pioner en això, després no
sé si va sumar Suècia, però no sabia si també
això arribava a les eleccions. Hòstia, Estònia
no va un pas per davant, no. Va 27 pobles per
davant, t'explico. Estònia és l'únic país del
món on està implementat l'e -voting. Llavors,
quina és la diferència entre l'e -voting i l
'e -voting? Internet, que sigui internet voting.
Exacte, Àlex Rodríguez Bacardit, exacte. Llavors,
l'e -voting és vot per internet. I dius, hòstia,
quant temps fa que ho fan, això, aquesta gent?
Nen, va, digue -m'ho tu. Des de quin any creus
que hi ha internet voting a Estònia? Des del
2015. 10 anys menys. 2005. La primera elecció...
T'hi cagues. Jo no sabia ni que el 2005 hi havia
internet. Estava a la uni, jo. És broma, és broma.
I encara votàvem en mòdems, macho. Sí, tio. Sí,
tu. Costava calés votar, llavors, perquè havies
de comunicar a casa. Existeix Google Video, encara,
saps? Tu imagina't, fa temps que això. Sí, tio,
putada amb el Messenger, amb l'MSN. No, no, tio,
això és broma, eh? Això no es recerca. Llavors,
clar, i només perquè vegis com que les coses
no es aconsegueixen sempre de primeres i són
fàcils, només va votar per internet el 3 % de
la població el 2005. Home, normal. Clar, m'imagino
que això deu ser el mateix efecte de no me'n
fio, saps, com els principis de l'e -commerce,
volia tothom comprar coses per internet, però
al principi, durant molt de temps, va ser una
part residual de la població. I ara et diré,
ei, Àlex, en les últimes eleccions que es van
fer a Estònia, el 2019, quin percentatge creus
que va votar per internet? No ho sé, un 70. A
veure, t'has flipat, no? Sí, a veure, t'has
flipat, està bé, t'agraeixo que et flipis, o
sigui... A veure, a Estònia hi viuen 200 persones,
vull dir, tampoc... No ho sé, m'imaginava que
potser tenen més penetració de mercat en aquest
sentit, més adopció de tecnologia. No hi ha gent
gran a Estònia, només hi ha gent jove. És un
país jove. Tothom va néixer el dia que es van
declarar independents. Donalds i Feb, una mica
Feb, pobrets, home. Un 44, a poc a poc, això
no es aconsegueix a la nit del dia, tu. I hi
ha gent gran, també, que entén que el tema de
l'internet el té complicat. Llavors, no, però
penses en Estoni i dius, no, tots deuen ser xavals
de mèdium 90 de 22 anys, tu. Que juguen a bàsquet,
bàsicament. Sí, exacte. Estoni, és bona amb el
bàsquet? Jo no miro bàsquet, però em sona que...
Home, vull dir, centenars no crec que siguin
bons al futbol. Per tant, sí, em sona que és
un dels països bons en bàsquet. Lituània, Estònia,
tot això. Ah, bueno, jo t'he dit que són alts
perquè me'ls imagino alts, però no sé si són
alts. No, no, són alts. Són alts de collons.
Ah, d'acord. Doncs un 44, que està prou bé,
també. Està prou bé. Uau, tio, estic cansat,
eh? Jo crec que fins aquí la meva recerca. Què
t'ha semblat, tio? Que... que m'imaginava que
hi hauria més països on es pot votar per internet.
O sigui, em sorprèn que no n'hi hagi. Tu estàs
segur que no hi ha cap altre país on es pot votar
per internet? Si hi ha vot electrònic. Però clar,
vull dir, el vot... A mi em sona que hi ha altres
països on pots votar per internet. Una altra
cosa és que potser no es poden votar, o sigui,
són referèndums i coses d'aquestes, tipus les
mudes que fan a Suïssa cada dos per tres per
preguntar a la gent si han de baixar els impostos
i la gent diu que no. Però, o sigui, eleccions
generals no es poden votar per internet perquè...
Collons, software n'hi ha, saps? Clar, jo et
parlava d'eleccions generals i la resposta a
la teva pregunta de si sé si hi ha algun altre
país, la meva resposta és absolutament no, vull
dir, no ho sé. La meva recerca, a veure, ha sigut
extensa però ha sigut bastant limitada. Llavors...
Vull dir, a veure, Àlex, m'encantaria tenir
-te al dia per fer recerca sobre això, però desafortunadament
no... Ho dic perquè aquí a Barcelona, o sigui,
i crec que ho havíem comentat algun dia, aquí
hem tingut una empresa que ha estat puntera en
el camp de les votacions i de la democràcia electrònica,
com va ser Scytl, una empresa que va sortir com
un spin -off de la UAB. Té una història bastant
interessant, si la recerqueu, dediqueu -li 10
-15 minuts perquè té bastanta història. Va fer
tecnologia puntera, vull dir, surt de la recerca,
com deia, el fundador es va morir, es va posar
un CEO professional, el Pere Vallès, que venia
d'empreses del Nasdaq, la va convertir en empresa,
abans era més com un projecte de recerca. Bueno,
molts ups and downs, però bàsicament el que feien
era el software, diguem, el software end -to
-end per temes de votacions, votacions electròniques,
i controlava o ajudava a controlar tots els processos
electorals. No només processos electorals, també
altres processos de votacions, d'associacions
a normes i tot això. Aleshores, clar, et feia
tant... com la validació de la identitat, com
si tenies el control de presencialitat dins dels
col·legis electorals, etcètera. I d'alguna manera
van fer, això és una miqueta pressuntuós, però
el blockchain abans del blockchain. Perquè ells
ja feien verificació d'identitat, traçabilitat,
immutabilitat, totes aquestes històries dintre
de la seva plataforma. Què passa? Més o menys
va tenir bastanta popularitat quan van començar
a comercialitzar aquest software i van aconseguir
ser el software de les eleccions d'alguns països,
i no són pocs, països d'arreu del món, tant
països com, si tan llunyans, com Quènia, recordo,
com, si no recordo, també Colòmbia, bastants
països llatinoamericans, i va haver -hi un any
que havien aconseguit tenir el control de les
eleccions, o sigui, portar les eleccions espanyoles,
que va ser com, uau, no m'ho crec, una puta
empresa de Barcelona, que no és la màfia de sempre
d'Indra, que crec que són els que sempre han
controlat les eleccions a Espanya, però no me
'n recordo què va passar amb aquelles eleccions.
Vull creure que són les del 2015 que es van endarrerir
un parell de cops, no sé quina història va passar,
va haver -hi una història bastant tèrbola, per
temes aquests de polítics que no es posen d'acord
o que no... Potser es va votar... És que no me
'n recordo, tio. Jo sí que tinc zero traçabilitat
de les eleccions anteriors. Però una d'aquestes
que es va haver de repetir les eleccions. I llavors,
pel fet de repetir -se les eleccions, em sembla
que va ser un cop, si no dos, van decidir ja
no tornar -se a presentar perquè ja havien perdut
massa pasta. És a dir, trobo bastant tèrbol que,
clar, és una cosa que és molt difícil de digitalitzar
perquè no hi ha model econòmic que ho sustenti.
És a dir, tu fas unes eleccions que bé poden
durar tot el que vulguis, perquè des que les
anuncies fins que passen, doncs hi ha un temps
que tu ja has d'estar operatiu, perquè segurament
has de fer molts processos burocràtics. Clar,
aquestes eleccions haurien d'anar ja subjectes
a un preconcurs, però que les eleccions, mira,
les de Pedro Sánchez, que va anunciar -les ahir,
o sigui, tot just les generals, que no sé quan
havien de ser, però havien de ser l'any que
ve, diu, no, posa -se'n el 23 de juliol, o sigui,
tens un mes. En un mes, com collons fas un concurs
públic per licitar la gestió d'aquestes eleccions?
En aquest cas, segurament s'aniria a una contratació
express o alguna història d'aquestes. Però és
molt difícil. El procés dura molt. I després,
tot això es cobra quan s'acaben les eleccions.
Con lo qual, si hi ha cada dia que s'allarga
després del dia de la votació... És una sangria
de pasta encara més exagerada de tot el que han
perdut ja de l'empresa que està organitzant
tot això. Com s'hagin de repetir les eleccions,
és el doble de cost, però només en cobraràs unes,
perquè la licitació l'has fet sobre el preu
d'una elecció. Ja no et dic si s'ha de repetir
dos cops, com algun cop ha passat. Aleshores,
dit això, Scytl, Long Story Short, clar, van
trobar que amb el... amb el cos de la vida, les
eleccions es compliquen, i altres històries segurament
s'han acabat anant a la merda. Em sembla que
fa un any o dos van acabar amb concurs de creditors
i ha acabat desapareixent. És una empresa que
en el seu moment va ser molt potent i ara ja
no existeix, o potser existeix d'una manera
molt residual. I ha tornat tot el poder, o sigui,
Indra bàsicament ha tornat a tenir el monopoli
de les eleccions a Espanya. Clar, aleshores,
tot això ho lligo amb el que deies tu de... No,
és molt més fàcil trencar el software. No ho
sé, saps? Tenir el control de les eleccions d
'una manera monopolística en un país com està
passant a Espanya, ho trobo tan o més fràgil
i perillós que depengui d'un sol software, saps?
Perquè al final tens només un proveïdor que hauríem
de mirar qui tenen a la cúpula. Hauríem de mirar,
i de fet em sembla que teníem pendent algun episodi
del drama d'Indra, perquè, Déu -n'hi -do, tot
el ball de cadires, que porta més de sis mesos,
amb que si el té o no el té, o fan fora a uns
quants i levels, el Consell d'Administració,
això, l'altre, intervé el govern, està sent
una tempesta de merda, bàsicament, el que està
venint allà, i clar, jo no em crec que no hi
hagi... un tràfic d'influències increïble, però
a nivells esperpèntics, com per fer una sèrie
d'aquestes de Netflix que triomfen tant amb
el que està passant a Indra. Perquè el dia que
es posin a remenar per allà, poden caure, no
només caretes, poden caure moltes institucions.
Com deia el president Pujol, el dia que parli
jo, cau la monarquia a Espanya. Jo crec que el
dia que es posin a rascar sota les catifes, d
'Indra, s'explicaran moltes coses de les passades
eleccions espanyoles. Llavors tu, Àlex, per què
creus que això no està triomfant? Jo ho veig
molt evident, és a dir, a mi em fa molta pena
veure els números... La política en general em
fa bastanta pena, però em fa molta pena tot el
tema de la participació. Molta pena. És a dir,
Ostres, en un moment en què et criden a les urnes
fill, vés a votar, home. A veure, potser... Tu
veus Ernest Maragall, tu creus que a algú li
emociona votar a algú com Ernest Maragall? Saps?
Que clar, però... I la gent aniria votant massa.
Si tu ara poses gent popular... O sigui, als
Estats Units es presenta Elon Musk, per dir alguna
cosa, a les eleccions. I algú altre, o... Tu
has de posar gent... O sigui, la política viu
de la il·lusió. Hauria de viure de la il·lusió,
però viu de la frustració. Aleshores, generalment,
la gent fa més vot de càstig que vot d'il·lusió.
Vot d'il·lusió, aquí n'hem tingut un parell
d'ocasions, en tot el que jo recordo a la meva
vida electoral. però generalment s'ha anat a
fer vot de càstig, que és o vas a votar al partit
contrari o no vas a votar. En aquestes eleccions
hi ha hagut vot de càstig contra l'independentisme
que no ha anat a votar, bàsicament. No hem sortit
a votar, jo sí, en particular, però la majoria
de gent no ha sortit a votar i llavors, clar,
d'aquí comença a pujar el PP, puja el Vox, puja
el PSC, puja en totes aquestes històries. Però,
generalment, la penya viu de frustració. Quan
hi ha il·lusió, quan hi ha o bé un projecte que
abandona moltíssima gent que va més enllà de
la política i uneix societat a diferents estaments
i diferents classes socials, etcètera, o poses
un personatge molt i molt famós que il·lusiona,
saps? És que no ho sé, tio, no et sabria dir
qui posaria jo ara a Catalunya per votar, val?
Sobre el teu punt... Què? I, mira... En primer
lloc, no puc estar més d'acord, però desafortunadament
a la vida he tingut que tractar amb una espècie
delicada que es diuen influencers. Han passat
les feines. I jo et diré una cosa. Desafortunadament
no, vaig aprendre moltes coses. Sobre com no
vols ser a la vida. Això crec que ho tenia clar
abans. Una de les coses que vaig aprendre, i
és que aquesta gent crec que s'enfoca massa
en la part monetària i en treure l'última pela,
però no és conscient del forat que podrien crear
a la societat si dos o tres d'aquests s'ajunten
i muntessin un partit polític. És a dir, jo crec
que hi ha una diferència molt gran entre el poder...
i la riquesa. No van de la mà moltes vegades.
I no haurien d'anar de la mà. I no haurien d
'anar. Ser ric no vol dir ser influent. Malauradament
sí. Malauradament és així. Espera un moment,
perquè hi ha un detall aquí, i és que aquesta
gent, i quan dic aquesta gent vull dir que ets
influencers, tenen la capacitat o s'enfoquen
molt en la part monetària, és a dir, en la part
de la riquesa, però no són conscients de la força
que tenen a nivell de poder. És a dir, si tu
juntes cinc o sis d'aquests i literalment munten
un partit polític o determinen un vot, poden
o ha... esbiaixar absolutament, però absolutament,
el curs de les eleccions, o bé sortir ells elegits
d'una, com tu bé dius. El que passa és que,
afortunadament o no, jo penso que encara no se
n'han donat gaire compte. No els interessa la
política, però també et diré, perquè són gent
que són molt curtplacista, perquè saben que...
el model de l'influencer és el de fer pasta
molt ràpid, fer -te milionari i després, si Déu
vol, aguantaràs 5 anys perquè és que sortirà
una nova onada amb nous influencers i et faran
el llit. Jo sempre he sostingut, Marc, que a
la vida hauries de poder triar entre dues coses,
si et va bé. Entre tenir poder o tenir diners.
No pots tenir les dues coses. Si tu vols tenir
molts diners i ser futurament ric, hauries de
ser com Dan Bilzerian, que és aquest fill de
milionaris que el que es dedica és a crear empreses
de marihuana, a estar rodejat de supermodels,
viatjant pel món i fent el tonto, bàsicament,
jugant amb bazoques i amb quads i tot això, però
se li coneix zero. activitat política o social,
l'únic que fa és estar a Instagram perquè és
un puto influencer i és un ric fastigós. Però
no molesta. En canvi, a mi el que realment em
molesta són la penya que són molt rics i després
decideixen interferir en política perquè es pensen
que saben de política. Per exemple, Elon Musk.
O, per molt pitjor encara, gent que es creu que
és rica. I que es creu que sap de política com
els vicis espanyols. Tot el seu puto timeline
és de parlar de política cada dos per tres quan
no en tenen ni puta idea perquè no saben ni en
quina societat viuen. Però bé, dit això... Aquest
és el problema de les eleccions. La gent que
té calés generalment és la que influencia, vulguis
o no, de moltes maneres. Finançant els diaris,
finançant els mitjans de comunicació, apareixent
a les... les tertúlies polítiques, i representen
molt poc de la societat. O sigui, realment representen
l'1 % de la societat, però tenen tota la quota
mediàtica. I, per tant, la gent de les capes
més baixes, què veuen? Això, es pensen que aquesta
gent té raó i van a votar el mateix. I d'aquí
surten els obrers que voten a dretes, per exemple,
o la gent que es creu que és classe mitjana,
aquest fenomen sobrenatural o el meu animal mitològic
preferit, que es creuen que, per ser de classe
mitjana, una cosa que no és veritat, han de votar
a Convergència o al PP perquè si pagarem menys
impostos, tu no ets gilipolles.