Fot-li.
Que no tenies una pregunta per a mi?
No.
O sigui, t'he dit precisament que no volia
començar amb una pregunta perquè sempre comencem amb...
De què parlem avui, Marc?
I dic que va quedar molt cliché, no?
No, perquè avui ho sabem.
De què parlem avui?
Del mobile.
Dius que he proposat tres o quatre temes
i era com... per a qui vols començar primer?
Doncs sí, amics i amigues, la setmana que ve és el Mobile World Congress
i el foro es fronta per la gent que està més en el sector startups
i no tan corporatiu.
La diferència és que en el Mobile World Congress
es paguen uns preus exorbitants i la gent va amb traguet corbata
i els paguen les empreses i és una conferència
que porta molts de milions d'inversió a Barcelona
i també, curiosament, pugen els preus dels hotels un mil per cent
i segurament tot el que és el consum de cocaïna de la ciutat
també incrementa molt, perquè pràcticament sembla que aquesta gent
vinguin aquí més de festa que no pas a les coses que es fan al mobile.
Perquè no sé si has estat tu al mobile o no, Marc,
però el mobile és exposició pura i dura
i, diguem, segurament tots els deals es fan al backstage.
No crec que els mindundis que estan presentant al mobile
tinguin cap tipus de força o de poder de negociació o de signar contractes.
Sí, he estat al mobile, també he estat al 4 years from now
com a expositor i com a visitant fins que vaig dir
que a mi les fires no m'agraden i he deixat d'anar-hi.
Però és per la teva personalitat o per les fires en si?
A veure, és que jo penso que el tema de les fires a dia d'avui
és el que tu dius, és una excusa per anar de putes.
No he volgut dir-ho perquè començarem molt forts,
però ja que ho dius tu, també és una cosa que s'ha de comentar.
S'ha de comentar, perquè si vivies als anys 60
i hi havia molt aquest concepte, jo això ho vaig aprendre el meu avi.
Perquè a mi em deien, no, és que l'avi se'n anava a la Fira de Frankfurt
a veure i venia d'allà superinspirat
perquè veia les coses que s'estaven fent a altres països i tal,
i dius, ja, ja, ja, ja, però això a dia d'avui es diu internet.
No cal anar a Frankfurt per veure que, no ho sé,
els nous motors de tractors, no cal, no cal.
Hi ha un blog per això, que ho explica.
Hi ha molt bon contingut al món per estar informat del que passa en el món
a dia d'avui sense sortir de casa.
I creieu-me, jo soc molt fan de sortir de casa,
però no per anar a Frankfurt a una fira.
Llavors, el concepte aquest de tancar una nau viral, posar cadiretes d'Ikea,
ammocatar paviment fals i veure cartroploma per tot arreu està bé.
Però em sembla com molt arcaic a dia d'avui el tema d'una fira.
Penso que funciona millor per al que tu dius, no?
Per pujar al pip de la ciutat que no per una altra cosa.
Però és que de fet no sabia ni què era la setmana que ve el Mobile.
Em sap greu.
Imagina't, eh? Imagina't quin món vius, tio.
Imagina't, tio, imagina't, imagina't.
I mira que vaig anar a la primera edició del Mobile
com a empresa invitada amb iomando,
perquè la Genne va muntar com una espècie d'espai satèl·lit al Mobile,
on posava com companyies de casa, de les que han sortit de la cantera.
I vaig anar allà amb iomando i els anys següents
ja vaig anar amb el Bud al 4 Years From Now,
perquè em vaig adonar del que t'has adonat tu i el que has comentat,
que va ser que era al Mobile.
Van xinus amb traje que no fan absolutament res,
a part de passejar-se amb Mercedes de color negre
i tocar els collons al tràfic de la ciutat.
A part d'això...
Una anúncia ciutadana. Ja hem tornat amb l'absecció.
No, no, no. És la veritat, no?
I va ser aquell any que vaig aprendre també
que al Mobile no s'hi ha d'anar amb moto,
perquè és, mira, surt de manera accessible,
estic en metro, millor, perquè arribaràs abans.
I els anys següents ja vaig anar al 4 Years From Now,
que de fet crec que ho vaig comentar,
vaig conèixer el millor venador del món,
que era un índio que venia d'Hildos.
Sí, sí, sí.
No oblidaré mai aquesta anècdota.
Exacte, llavors això és el millor que m'ha passat al 4 Years From Now.
I poca cosa més, et diré que...
Jo crec que vaig anar a l'últim que va ser anterior a la pandèmia
i a partir de la pandèmia ja, o sigui,
a mi ja no se m'hi ha perdut absolutament res.
I jo ja, si vull veure xinús, me'n vaig a un bon restaurant xinès.
No intento habitar aquest tipus de llocs,
perquè a més, a més, mira, és que...
De veritat, és un lloc on...
Tio, hi ha presses, xivarri, gent corrent amb un yabai...
Aquestes cares que recordes com parcialment,
però que els hi somrius com dient
que ell et conec però no sé molt bé qui ets...
És com...
És tot molt complicat en una fira d'aquestes,
però jo penso que hi ha com...
Aquí no hem tocat fons.
Crec que hi ha com un concepte,
que encara és menys desitjable que això,
que el propi congrés en si,
que és el concepte de la conferència.
Ho sento, o sigui, no puc, no puc.
Això és que és d'un ciutadà absolut.
No puc.
Crec que és com una espècie de cambra de tortura,
però com encobert dintre del recinte final.
Un espai ja preparat per infringir-nos molt de mal.
I és que ja ho veus, aquestes merdes de...
Tot de cadiretes de xiringuito de platja,
posades allà a l'escenari,
i foten allà a l'escenari una tauleta de què,
amb una llar de foc i dues aigüetes.
I foten a dos tios i els foten a parlar.
Hòstia, tio, és duríssim, eh?
A tindre allò, jo penso que anar allà com...
Hi ha gent que pren notes, dius, però què fas?
O sigui, tio, és un contrarrellotge
per intentar recitar la màxima quantitat d'obietats
i anglicismes i clitxers.
Saps? És com... No ho sé.
I sé que tu em dónes de xerrades, i jo t'admiro per això,
perquè tu ets un tio contracultural, hòstia,
i treus la gent de les caselles.
Jo he vist els d'ostar-te'n grans, i...
Macho, els hi dones canya, però és que la majoria d'aquestes, tio,
hòstia, és que... És que és horrible, eh?
Sosa, el teu argument, o sigui, m'ha semblat una miqueta com...
Quan sents algú que està dient coses com molt racistes,
contra els sudamericans, per dir-ho, i tu dius,
la meva nòvia és argentina, saps?
No, no, però la teva nòvia és bona, saps?
Vull dir, és dels bons, saps?
Ha sonat una miqueta així.
En Rehana Saco del tema dels estaveniments,
però després dient, no, no, els teus estan bé.
Ha sonat una miqueta com la justificació aquesta
de perquè jo estic aquí, saps?
Si no, ves a saber què hauries dit, cabron.
No, no, no.
És diferent per un motiu.
O sigui, l'estaveniment aquest...
O sigui, no es fa perquè hi hagi algo interessant a dir.
Es fa perquè tenim un forat a dintre d'una fira
i l'hem d'omplir de la manera que sigui.
El teu concepte d'estaveniment...
I de nou, tio Àlex, ho deies, saps que...
Ets un tio que s'ha guanyat absolutament
tota la meva admiració i tota la meva estima.
Però el teu concepte d'estaveniment, a part que ha de lluitar
per portar la gent, no és gent que hi ha estallà,
és com el centre de gravetat de l'activitat.
Tot gira al voltant d'això.
Hi ha contingut interessant. Allà no.
Allà és, hòstia, anem a buscar a veure què collons
podem portar per parlar durant 30 minuts,
i omplir la xapa i tenir distrets a tots aquests cocaïnòmens
que han vingut de la Xina i que estiguin contents.
També hi ha cocaïnòmens que no són xinesos, Marc,
també ho deixo molt clar des d'aquí.
Ah, val, val. Perdó, perdó. És que no hi vaig gaire, a les fires.
Mira, estic d'acord amb la teva crítica i crec que és un punt
que jo... És un dels punts que anava a comentar, de fet,
que és el de... Tota fira comença amb un bon propòsit,
que és el de treure negocis, el de fer que empreses importants,
o gent important de les empreses es coneguin,
el de... En el seu moment, quan no hi havia internet,
hi havia aquesta part d'exposició i d'inspiració,
però avui en dia, evidentment, això s'ha diluït.
El que passa, que la dinàmica dels esdeveniments que es repeteixen,
és que... I això em passa a mi, amb Startup Grind, de vegades,
que és el de... Acabes buscant algú pel simple fet que l'has de fer.
M'explico. El que dius tu, no?
Que no, potser deu anys.
Doncs el repte és, l'any vinent ja aquí portem.
Però, generalment, hi ha una desconnexió
entre la gent que hauria de parlar i la gent que acaba parlant.
Per què? Perquè l'agenda dels speakers,
o sigui, tots els ponents que han d'estar allà,
es configura com sis mesos abans.
Sis mesos abans, avui en dia, en tecnologia,
és l'equivalent de si avui volguéssim muntar un museu
d'actualitat de coses que van passar als anys 90.
No té cap sentit, perquè si jo hagués de configurar
l'agenda del 4 Years From Now, que és fa la setmana que ve,
avui en dia, portaria gent de Microsoft,
portaria gent d'OpenAI, portaria gent de Tome,
portaria gent de Raycast, portaria gent de totes aquestes
iniciatives d'intel·ligència artificial a feria d'això.
Però què passa? Que com que ho vas començar a muntar fa sis mesos,
ja t'has hipotecat als llocs dels ponents fa sis mesos
i ara semblaria empagat. Evidentment que segur que
hauran portat gent d'intel·ligència artificial, però
en el moment que van publicar-hi l'agenda de speakers ja estava
desactualitzada. Aleshores, què passa?
És veritat que s'entra molt, i jo ho conec perquè tinc amics
que treballen allà dins, igual que en altres conferències,
tipus web summit i similars o startup grind, que al final el que vas a fer
és anar a buscar speakers. Tu el que vas a buscar és
xapetes i medalles, anar a veure qui és el proper més gran
i s'acaben configurant els quadres
de ponents de les conferències en base a
haver de tenir cinc ponents de primera línia, que el que vol dir
és que siguin empresa d'aquest tipus, d'aquest sector
i que només parlin a grans conferències, després
vint de segona línia i després ja tens els que somplen.
Són números arbitraris, però la idea és aquesta.
És a dir, si tu vas a muntar, per exemple, jo l'abril vaig sempre
a la conferència anual de startup grind,
i ja tinc jo que no hi ha cap tipus de línia editorial
al respecte d'aquí per allà, sinó que simplement és anem a agafar
els noms més grans que puguem i ja passaran coses.
Per això que és una conferència gènérica que
si bé recomano a primers emprenedors que estiguin per allà,
no li recomano a ningú que hi hagi d'anar expressament,
perquè hi ha gent que em pregunta, ¿val la pena la conferència global
de startup grind, anar-hi des de Barcelona? Dic, absolutament no,
perquè per a aquest tipus de conferència genèrica en què s'estan
preparats, hi ha el 4 years from now, i et diria que el 4 years from now
t'aporta més valor perquè en sortirà més barat
i segurament et trobaràs gent més rellevant per tu,
perquè són del teu ecosistema.
Això, si no, anar a la conferència de startup grind
de Redwood City, Califòrnia, és una miqueta el que feia
el teu avi d'anar a la firada de Frankfurt.
Vas allà per inspirar-te, però l'excusa és anar a la conferència
per passar-t'ho bé i estar una miqueta per la zona,
i bueno, s'espera una cosa diferent, però el contingut en si
ja no té sentit. Per què? Perquè evidentment el contingut
avui en dia el pots consumir per internet, totes aquestes sessions
se'n registren i les foten a Google, ah, Google, perdó, a YouTube,
o sigui que les pots trobar a YouTube, les pots consumir en qualsevol moment.
No recordo quina va ser l'última sessió que jo hauré vist
en persona, però deu fer com a més de 5 anys,
si no 7, perquè recordo anar a un web summit,
fa molts anys, al meu primer web summit, vaig veure
una xerrada i vaig dir, doncs no n'hi ha per tant,
i no en vaig veure cap més.
A les Startup Grind n'hauré vist alguna més, però
pel simple fet que ja estic allà, i mira, així m'està el viu
veure-la després per YouTube, però si tinc reunions
interessants durant la conferència, no veig ni una jornada.
De les últimes quatre crec que no he vist ni una
ponència del 4 Years From Now,
potser no en vaig veure ni la primera vegada que hi vaig anar.
M'entenso, la primera vegada que hi vaig anar sí que recordo
haver-ne vist un parell, perquè hi havia un dels fundadors
de Shazam, hi havia gent de Olavox que aleshores
ho estaven petant, i jo començava també l'ecosistema
vaig dir, vaig a veure xerrades, però és que les xerrades a mi m'aporten
tant com les classes de la uni, és a dir, res.
Jo això, si m'interessa, ja m'ho consumiré després
al meu ritme, a casa, tranquil, quan jo vulgui,
o no apatiré tant,
perquè de cada xerrada de 40 minuts probablement entreguis dos o tres
minuts interessants, si tu ja ets emprenedor,
emprenedora i tens un negoci.
Clar, però és el que tu has comentat, Àlex,
vull dir, fixa't en l'experiència.
Què tens?
Dintre d'un recint de final, una sala amb
tropejentes cadires on la gent per mitja hora
entra, escolta la xapa
de dos convidats que diuen que tenen
l'apolla molt gran i
quan s'acaba què fan?
Agafen, se'n van i se'n van a passejar per la Fira.
Ja està, i s'acaba l'experiència.
El concepte de ponència tipus
Start Up Grind, quin és?
Tu vas allà, escoltes una xerrada amb l'Àlex, que és un tio polèmic
i a sobre fot preguntes putes, i després
parlem, que hi ha cerveses i pastetes
del MUNS, estem tots junts, parlem i disfrutem
d'una estona en comú i segur que coneixem a gent nova,
perquè tot gira al voltant d'això.
I aquesta, jo penso que és la màgia.
Per nosaltres el contingut és la part central.
Jo vull tenir converses intel·ligents per part del convidat
i desinformades per part meva, però
jo ho faig girar al voltant d'això.
I he de seleccionar molt bé. No n'he d'omplir
80 slots d'aponents, que és el que acaba
passant a aquestes conferències, i per això hi ha gent que
es queda fora i després els truquen perquè hi vagi a parlar,
perquè no havien passat el tall de primera vegada, i després
els han cancel·lat tres o quatre aponents i diuen
va, anem a trucar els que havíem descartat.
Això és el que passa, és el pà de cada dia de la gent que parla
en conferències, per tant, absolutament.
Ai, per cert, parlant d'unicornis
de capitats i de sangrats morts al mig del desert,
un concepte que la gent adorava,
però a mi em semblava, de veritat,
i ho vaig parlar, això crec que s'afretx, inclús, imagina't,
si fa anys, com una autèntica cambra de tortura,
però literal, era aquest concepte
de xerrada de fira
portada a la part digital,
encara era més dur, encara, era clubhouse.
Ah, clubhouse, sí, ja n'hem parlat abastament d'això.
Déu meu, què se n'ha fet, d'això?
On està, què sap?
No et diré la misèria absoluta,
perquè tampoc ho sé, jo els hi vaig perdre molt la pista,
però els hi van fer molt al llit
l'agenda Twitter, quan van crear els Twitter Spaces,
perquè clubhouse va ser
com una de les últimes startups
en aixecar una megarronda de finançament
amb valoració desorbitada amb Andreessen Horowitz darrere.
Podríem parlar un dia de les inversions d'Andreessen Horowitz,
perquè estic llegint articles molt interessants
amb el respecte.
Però clubhouse se li va posar, d'alguna manera,
se li va fer una inversió pensant que es convertiria
en el nou estàndard de xarxa social, no?
Però després va veure que era fum. Es va anar reduint poc a poc
a una mena de...
Com ho diria jo?
Una plataforma de sales de conversa
en què hi havia gent zero interessant.
Hi havia gent més o menys rellevant.
Tenies la gent d'Andreessen Horowitz,
havies tingut Elon Musk...
Pràcticament qui tu vulguis havia creat un clubhouse
així interessant, van anar desapareixent relativament,
perquè hi havia com un retorn zero en fer allò.
És a dir, no et portava absolutament res nou
de donar una conferència en un webinar o de fer-ho
en qualsevol altra plataforma. No tenia cap tipus de valor.
L'únic que van aconseguir generar una mena d'interès
perquè era invite only al principi.
Jo hi vaig fer algunes de veniment a clubhouse i recordo que era com...
Jo crec que no té res.
O sigui, no porta absolutament res de nou.
No em porta ni més audiència, ni audiència de més qualitat,
ni descobrir contingut més interessant. No portava res.
A mesura que es van anar relaxant els confinaments
i les restriccions de pandèmies, la gent va sortir més de casa
i això ja per mi no és molt interessant.
Perquè per escoltar audio, crec que d'alguna manera, a nivell humà,
hem assumit que l'audio que vulguis escoltar passivament...
O sigui, l'audio s'escolta de manera passiva.
Què vol dir? Els podcasts, tu te'ls poses quan vas al gimnàs,
quan condueixes, quan surts a córrer, quan estàs fent alguna cosa,
la gent se'ls posa inclús per cuinar o per treballar, de fons.
Aleshores, una cosa que et requeria ser actiu,
però amb audio és molt contradicció.
És molt contradictori, m'explico.
Havies d'estar actiu perquè havies de...
Ara et conviden a parlar, ara no, per parlar havies de demanar torn,
però no te'l donaven de manera immediata, per tant havies de demanar el torn.
Si demanaves el torn i després no et mutejaves el temps que tocava,
doncs perdies el torn. Per tant, havies d'estar pendent d'allò.
I estar pendent d'una pantalla en la qual només veus avatars de gent
és una mica estrany, Marc.
Jo crec que per això va ser un dels fallos de producte
que va tenir, que t'obligava a estar present,
però no et donava cap tipus de valor.
Si haguessin gestionat el tema de les cues i que hi hagués un auto-mute
i coses d'aquestes, doncs mira, encara hauria pogut tenir sentit,
però no, no ens enganyem. Jo em poso podcast
quan estic jugant a la consola o quan estic al gimnàs,
o quan estic caminant, però no tinc ganes d'estar interactuant
amb això, de posar, treure'm el mute del micròfon
i ja està.
I doncs, avui en dia, ja des de fa molt de temps,
que Clubhouse ha quedat, ha fet fora pràcticament tota la plantilla
i s'ha quedat en un espai on, clar, van començar
tota la gent dels NFTs, els crypto-bros i aquest tipus
de calanya de gent, que aleshores el que van fer va ser
d'avaluar molt el producte. I s'ha quedat una miqueta com una
echo camber d'aquest tipus de projectes,
de marketing buits, de contingut,
molt pantalla de fum, en aquest sentit.
I Twitter Spaces, com que ja estàs a Twitter
i Twitter sí que et requereix ser actiu,
potser sí que entres a una sala on està parlant
jo què sé, els fundadors de Stripe,
o la gent de Y Combinator o Elon Musk,
aleshores, clar, Twitter li ha guanyat la partida de Clubhouse,
però absolutament d'acord.
A mi em semblava una bessura de producte
i crec que ha estat un dels grans enganys
o un dels grans fracassos del Venture Capital.
És que mai me la vaig arribar a baixar
en la vida. Em vaig negar a tenir
aquell paio guitarrista, a més, sobre l'icona
el detestava.
L'icona no va canviant, cada setmana era una persona
diferent de la comunitat, això estava bé, era una bona idea.
I jo tinc una coneguda d'Estats Units que va ser la icona de Clubhouse.
Potser, potser.
I amb Alex cada dia era més lleig.
A què venia el de Clubhouse? Perquè el tipus de contingut
que tu trobaves que era pitjor que les conferències.
Jo pensava que et referies més als webinars, però tu volies dir
Clubhouse com a tipus de contingut.
No, no, no, no. Em referia a que
el concepte de xerrada dintre d'una fira
era la versió
analògica
del que és Clubhouse a la vida real.
És a dir, una xapa que ningú ha demanat
perquè vull
explicar-te com de gran la tinc.
Sí, perquè... I aquí et dono una raó.
L'única petita avantatge que et donava Clubhouse
respecte als podcasts, probablement, és que podies
potencialment arribar a preguntar-li coses a gent
que tu consideres referent i que no hi podries arribar d'una altra manera.
Però, al final, les probabilitats que això passés
també són molt baixes, perquè si tenies 10.000 persones
en una sala i tots li volen preguntar alguna cosa
a l'amic Elon, doncs com fas que et seleccionés a tu?
Però una altra cosa és el tema del...
I crec que no faríem justícia el tema de les conferències
si no parléssim de la part del networking,
perquè, tot i que és una paraula que s'ha convertit...
Una paraula que s'ha embrutat molt amb els anys,
perquè al principi el networking sempre sona com a molt interessant,
ja està a fer contactes i, evidentment, i jo crec
i soc prova a fer feina d'això, que al final,
aixecar un negoci també es pot fer a base de tenir contactes.
Sobretot si estàs en roles molt relacionals o orientats a ventes
com el meu, no tan introspectius com el teu,
que dediques més a producte.
Crec que és molt important el tema de saber
a quines conferències anar i quan anar-hi i com actuar.
Jo, per exemple,
ho admito, hi ha moltes conferències a les que no hi vaig,
perquè jo prefereixo seleccionar més o menys una al trimestre
i anar-hi, però anar-hi all in.
Generalment vaig al 4 Years From Now, perquè està a Barcelona,
si no, no hi aniria, també t'ho dic,
vaig a la de Startup Grind, que es fa a Califòrnia, però per què hi?
I em va bé, aprofito i jo vaig a veure els meus clients de Califòrnia,
els meus amics de Califòrnia, etcètera, etcètera,
i generalment és una bona inversió de temps,
si ho formo per Startup Grind, per tant, sí o sí, he de ser allà,
i després intento anar al Websummit a Portugal, i et diré per què,
la de Startup Grind és òbvia, no entro en el tema,
començo pel Websummit, per mi el Websummit és una conferència
en què no haig de veure cap tipus de xerrada, però sé
que la meitat del món emprenedor,
i quan dic món em refereixo que hi va gent de tot el món,
literalment allà em trobo els meus contactes
de la Xina, d'Austràlia, d'Àfrica, d'Estats Units,
van a Websummit, i per mi és una setmana
d'estar donant voltes per Websummit,
treballant en remot des del Websummit,
i anar veient gent que passa que conec, i quedant amb ells o elles,
o, m'ho heu provat també abans,
hi ha una part de sedent d'Hippie, i una part de preparació,
en la que jo dic, sé que estaràs allà,
perquè no ens veiem en aquesta conferència, perquè si no,
a veure-t'hi un cop al any, i fer un cafè,
ja et surten més oportunitats, que no vas
fent aquella trucada desinteressada per Zoom, que saps que tu estàs mirant
a l'esport i l'altra persona està mirant Pinterest,
no surt res, però amb aquells 5-10 minuts d'intercanvi en persona,
acaben sortint coses, i precisament per això vaig al
4 Years From Now, com a persona una miqueta
cèntrica de l'ecosistema emprenedor
de Barcelona, és veritat que,
que m'he de deixar veure, jo vull veure altra gent,
hi ha gent que no veig en tot l'any, però faig el catch-up allà,
i em dóna uns 10-15 minuts de qualitat,
que ja em van prou bé, m'explico, no és el que et dic,
agafo el portàtil, me'n vaig allà a les 9-10 del matí,
i m'estic fins a 5 de la tarda, i després me'n vaig als estaveniments
de networking, si és que no organitzem-ho amb nosaltres,
perquè és que he conegut tanta gent allà que no havia conegut en persona mai,
però te'ls trobes allà i dius, bueno, aprofitant que ens han vist,
doncs parlem, crec que
és un dels casos en què trobar-se en persona
acaba o, jo ho crec fermament,
les trobades en persona són molt millors que les reunions en remot.
Aquest és l'únic punt que et compro,
el de, bueno, mira...
És que no te'n vendré més, només és aquest, eh, Marc?
És ok que per un moment
tens un lloc on aglutines en persona
molta gent de la qual
no sols veus en...
en l'any, però
també t'ho dic, això s'ha magnificat
post pandèmia, perquè
a veure, xato, abans si volies veure algú,
agafaves un autobús i l'anaves a veure, però després
va resultar com que la gent, bueno,
o sigui, semblava que hi hagués tírria
per quedar i per veure's
en persona, a veure què. Sí.
Està justificat, eh, vull dir tot sigui... Està justificat, però a mi fins...
jo fins al... no, fins al gener o febrer d'aquest any,
és a dir, ara, no he tingut el nivell de trobades
en persona que tenia abans de la pandèmia, o sigui,
molt fort que ha trigat tres anys a recuperar la normalitat,
entre cometes. Perdona que t'he tallat.
No, jo crec que no m'has tallat, però saps què passa?
La pandèmia, Àlex, me la vaig passar una mica pel forro, eh.
I mira, eh, jo era un tio supercaut, eh,
vull dir, ja saps, mira, de fet, jo no vaig agafar el Covid fins...
i el vaig agafar per error, jo crec, quasi, perquè...
Jo, coneixent-te, hauria pensat que tu no vas sortir de casa
durant dos anys i mig, també t'ho dic.
Doncs vols creure't que jo ja, o sigui, el juliol...
del 2020,
vaig tornant a l'oficina
i des de llavors ja vaig seguir anant a l'oficina.
Bueno, anaves a l'oficina, tampoc anaves a orgies, saps?
Vull dir, clandestines.
Anar a l'oficina és bastant safe, en aquest sentit.
Perquè a més devia ser l'únic que hi anava,
devia ser l'espai més segur de Barcelona.
Clar, és que a veure, és que potser no ens hem entès, ja, sí, clar,
és un punt, és un bon punt, aquest Àlex. A veure.
Evidentment, evidentment, no anava a orgies ni festes
ni jo, per definició, ja saps que no vaig a llocs
on s'acumulin més de cinc persones juntes.
Clar, doncs... Exacte, exacte.
Dintre d'aquest concepte
és el que jo més o menys gestionava.
Però mai em vaig privar de dir, hòstia, doncs quedem en persona,
hòstia, doncs no sé què. Hi havia molta gent que li deia
que quedem en persona i em deia, no, tio,
Covid i tal, i em pensava, xatú, no passa res.
I, per exemple, jo què sé, el tema de la mascareta,
a veure, no és que me'l passés pel forro, però jo què sé,
anava a treballar i no portava mai mascareta.
I, bueno, ho confesso ara, doncs, bueno, no ho sé,
també, el temps posa les coses una mica
en el sentit comú, no? I és a dir, a veure,
en un espai de cinc persones, doncs, les probabilitats són les mateixes
que si te n'anaves a Palau Sant Jordi.
Llavors, bueno, doncs, en aquest sentit, a mi,
em va afectar tant i, mira, et dono absolutament
la raó en aquest punt, eh? És que va ser dels millors moments
de la meva vida en el fet que estava a les oficines com sol.
I recordo d'un moment
que, ai, pobra, no en escolta perquè no enten el català,
però el Gonzalo, d'Ironhack,
hi havia un moment que nosaltres no teníem oficina
i li vaig trucar i li vaig dir,
Gonzalo, que ell és el fundador d'Ironhack, li vaig dir, escolta,
eh...
T'importa si...
si treballo des d'allà on tens, perquè no tenim oficina
i no tenim un equipet? I el tio em diu, el campus està buit.
T'imagines el campus d'Ironhack de Barcelona, que és una borrada,
espai, està buit, i jo saps com em sentia?
Tu t'has llegit el Mecanoscrit del segon origen?
Sí, sí, sí. Doncs em sentia igual,
com si allà hagués passat com una espècie de plaga
com post-apocalíptica i estigués recollint com les peces
del material que van deixar els que es van quedar.
Jo, recollint una miqueta de cable amb el tema de pandèmia,
que al final crec que s'ha parlat ja més que sobradament,
estic veient un fenomen i tornant-ho a enllaçar
amb el tema de conferència, potser més esdeveniments,
i potser amb això ja també podríem donar per tancat
en aquest episodi, que és el tema
que la majoria de comunitats de Barcelona
han mort durant la pandèmia.
O sigui, jo, com a una de les supervivents,
i et dic que com a supervivents hem quedat startup grind
fa cap night i dos o tres més a Barcelona, no gaire més,
en tipus de comunitat que fem esdeveniments de manera freqüent.
Estic veient que hem hagut de començar
de començar gairebé des de zero,
a tornar a negociar les condicions en els espais
on fem els esdeveniments, amb les empreses de càtering,
amb les empreses de begudes, tornar a convèncer
els ponents de per què és una bona idea
venir a un esdeveniment a parlar, tornar a convèncer,
que això encara no ho hem aconseguit,
ponents internacionals perquè vinguin a Barcelona,
que és el més normal del món abans de la pandèmia,
tornar a convèncer la gent que s'ha de fer networking
i que un esdeveniment de 150 persones està bé.
Però almenys nosaltres partíem d'una comunitat que ja existia,
no vam perdre les 8.000 persones que teníem a la newsletter.
Però, perquè estic veient, i avui he fet aquesta reflexió,
i per això la comparteixo, que és que algú ha posat
a una comunitat que tenim uns altres que hi posa,
que bé tornar a veure esdeveniments de manera recorrent,
que és el que va passar el 23, 3 anys després
de començar el collons de pandèmia,
que és que m'estic adonant que tots aquests esdeveniments
que estan sortits són nous i no saben ben bé
com organitzar esdeveniments i estan cometent els errors
que nosaltres cometíem el 2014.
És com si d'alguna manera, el que dius tu,
són uns supervivents d'algú que arrasa tot el planeta
i de qual volta torna a sortir la raça humana
i tot això ja és exactament el que hem de fer.
És com la paradoxa temporal que diuen,
si tu ara poguessis tornar a l'institut amb tot el que saps,
què faries? Si ho faries o no?
I dius, home, no ho sé, jo intento no entrar en aquests jocs mentals,
però, clar, tothom està aprenent coses que tu tècnicament ja saps
i els podries treure molt avantatge,
però també perds el pensament lateral aquest
de no pensar les coses fora de la caixa
i probablement tu obsecaries molt en coses que fas tu
en el teu capítol 10, mentre que sí o sí
necessites passar pel capítol 1, 2, 3 i 4 abans d'arribar al capítol 10.
Hauries d'anar per ordre. No pots jugar amb aquest avantatge.
Si fas l'avantatge, juguen la teva contra.
I ho trobo molt interessant perquè és com...
és una putada per tots els que estem en el sector,
jo crec que inclús per nosaltres, que som un player fort,
és una gran putada que s'hagi de tornar a reeducar la gent
que pagui pels esdeveniments, a trobar patrocinadors,
però a part, a instruir a la gent
que està començant nova a fer difusió dels seus esdeveniments,
on els han d'apostejar, com han de fer-ho,
les col·laboracions entre comunitats...
Ostres, ho trobo fascinant a la vegada que esgotador
haver de fer aquest exercici quan ja portem 9 anys
en aquest sector, però...
No sé, una petita reflexió per acabar aquí.