No, home, Alex, quantes entens?
No ho vulguis saber. Va, mira, vaig a mirar-ho.
A veure...
69.
10 ni 2.
Avui faré neteja, tio. Tinc tres hores de tren.
Anant cap a València faré neteja de...
de passat.
I ara, ara, ara.
Tinc tres hores de tren, anant cap a València faré neteja de...
de pestanyes, a veure si... si podem fer net.
Què explicaràs a València? Ara, digue'ns.
M'han convidat a donar una xerrada per...
per business angels i per start-ups sobre com invertir i com...
no invertir, que és el que... que és el que dic jo sempre.
En start-ups, sí, em sembla que també estic allà des jurat d'algun...
d'algun premi d'alguna competició de pitching i...
i tot això fan...
S'està movent força bé l'ecosistema de València, s'ha de dir.
L'altre dia, i mira que jo no soc gaire de veure notícies, eh,
però...
Quina va ser Mr. Jeff, no? Aquesta és valenciana.
Mira que van estar... estaven molt xungos, eh.
Sabeu? Han tingut molts problemes i...
i els rumors l'any passat era que anàvem a xapar i...
A veure, espera, espera, que igual me tiré de l'homicidi hem equivocat.
Ronda. Vaig a buscar-ho.
Sí, sí, sí.
Anant a la roda, 83 papinos, sí, sí.
No... 90 melons de... de dòlars.
Déu-n'hi-do.
És que, doncs no...
Home!
No és que no donés un dur o barall, vull dir, crec que són gent qualificada,
però...
però es veu que...
bueno, sí que ho posa, que portaven molts impagaments, eh...
Evidentment, doncs el Covid els... els va destrossar.
Però havia sentit coses bastant...
Mmm...
Un drap és una mica bruts, eh, d'aquesta gent.
No ho sé, no... Tampoc m'han... m'han generat mai molta confiança com a... com a empresa.
Com vols que t'hi digui?
Draps bruts...
Vam segones? És una broma que estàs fent així o... o sigui, és indirecte o no?
No hi havia caigut, però...
Va bé.
És que de fet no sabia ni què feien, saps? Vull dir, em sona a l'empresa.
De fet, jo vaig entrevistar el Teo fa uns anys però no me'n recordo ni què...
ni què feia, però sí, ni què feien, alguna neteja i tot això o què?
Bueno, gestionant draps bruts, diguem, sí.
Val, sí, gestionant draps bruts, bueno, em sembla que...
Hauran hagut de fer molta neteja a casa... a casa pròpia per haver aixecat aquests 83 milions
perquè em sembla que estaven una miqueta...
No estaven en les millors... en les millors condicions i...
i estaven flames, la casa, tenien la casa en flames.
Difícil netejar un pis quan se t'està cremant, eh?
I... estic xato, us desfibo, eh, per si dius, miques.
Escolta, i ens dones, per audiència de Focaterra,
el... el resum de 30 segons del que explicaràs demà amb 30 minuts?
Doncs això com... com... o sigui, és un resum, segurament, el que faré, o sigui,
m'entrevistaran, per tant, no sé les preguntes, jo mai demano que em passin les preguntes,
és més, demano que no me les passin, per anar sobre...
per improvisar, sempre, jo crec que se'm dona molt millor que no pas preparant les coses,
i així m'asseguro que surti una cosa orgànica i neta.
Però... sobre el que deia, no?, com invertir i com no invertir en startups,
jo compartiré, doncs, les meves cagades, totes les coses que no he sabut
o que m'hauria agradat saber quan vaig començar a invertir en...
en empreses i que malauradament en un sector tan opac i tan...
controlat per alguns cognoms, doncs, al punt de vista d'un outsider, com és el meu,
crec que és de molt valor.
O sigui, que serà polèmica, eh? Un altre cop.
Sí, saps que quan vaig a un lloc jo sempre deixo titulars.
Vinga, va, qui és el titular d'avui?
Doncs que mira, una de les 69 pestanyes que tinc obertes és la de Mastodon,
i és una que no me'n recordo mai, de mira, potser un cop a la setmana penso,
dic, hòstia, a veure què ha passat a Mastodon, i...
per gran sorpresa meva saps què ha passat a Mastodon, Marc?
No res.
Exactament, no ha passat res, absolutament res.
És una miqueta el tema que volia proposar avui.
No veig futur jo per aquesta xarxa social, eh?,
vull dir, no sé si m'estic apuntant al carro dels haters,
o recordo haver-m'hi apuntat al...
ha de dir una baixanada, eh?, el 2018 o el 2019,
veure que no hi havia absolutament res,
vaig tancar el compte i me'l vaig tornar a obrir ara
quan va passar tot el tema aquest del senyor Elon Musk amb Twitter,
però, no sé, han passat tres mesos ja i no veig que passi res a Mastodon,
o sigui, no... no li veig el futur per a diverses coses,
la primera és que la majoria de gent que és allà no està activa,
i tu diràs, a Twitter tampoc, a Twitter només hi ha actius,
un percentatge baixet dels usuaris que hi ha,
però és que hi ha tal bajanada d'usuaris que només amb els que hi ha
ja és suficientment interessant, no?,
i va trigar molt arribar a aquest punt,
però diuen que per cada usuari que posteja a Twitter
n'hi ha 10.000 que no ho fan, no?,
que estan allà només llegint, jo,
la majoria de gent que conec que té Twitter només llegeix, no?
D'altra banda, una altra cosa que crec que és molt...
que és dolenta per Mastodon, no beneficia Mastodon,
i jo també en soc culpable, perquè quan no ets part de la solució
ets part del problema, Marc,
i és una de les coses que jo sempre me'n duré a la tomba,
la posaré allà, quan no ets part de la solució ets part del problema,
jo ara mateix soc part del problema, per què?,
perquè el que tinc fet és connectar la meva conta de Twitter a la de Mastodon,
és a dir, no estic generant contingut exclusiu per Mastodon,
si el segueixo a Twitter per què l'he de seguir a Mastodon, no?
El contingut de Twitter no sempre es posteja exactament com el de Mastodon,
si tinc sincronitzades les comptes bidireccionalment,
per tant, si algun dia se m'acudís postejar alguna cosa a Mastodon,
crec que ho he fet dos cops, em surt a Twitter i viceversa, no?
Evidentment faig servir Twitter, no he deixat de fer servir Twitter,
i tot el que poso es posteja a Mastodon,
el que passa és que el format no sempre és el més bo,
es veu que ve d'un altre app i la percepció de l'usuari final de Mastodon
és com, mira aquest cabró que no està fent contingut exclusiu per Mastodon,
sinó ho està posant a Twitter i ho està sincronitzant aquí, no?
Això ja ho vam veure molt amb el boom de les xarxes socials,
quan veies que hi havia gent que tenia contingut automatitzat
que et postejava automàticament a totes les xarxes i dius,
clar, a nivell d'engagement, no?
De interaccions, això et fa venir menys ganes d'interactuar amb aquesta persona,
perquè dius, si ho està postejant automàticament,
molt probablement no ho estigui monitoritzant,
no està entrant aquí, no ho està mirant,
com a prova de fer feent el que estic dient jo, no?
Si un cop a la setmana, si me'n recordo, tinc l'etap allà obert a Mastodon
que em fa més nosa que servei.
I aleshores, aquí és com dos de les primeres coses
que em van fer pensar que Mastodon no li auguro un gran futur,
però és que després hi ha una tercera que, amb més reflexió,
vaig arribar aquí, que és la de quin avantatge t'aporta Mastodon?
És a dir, quin valor t'està portant Mastodon
que no t'aporta cap de les seves alternatives?
I ara potser sonarà com a gran rajada.
Jo no els desitjo mal, és més, li desitjo molt bé,
preferiria que desaparegués Twitter i funcionés Mastodon
perquè en pro de les virtuts que té,
que és una comunitat molt més acollidora,
molt més lliure de hate, de bots, està feta amb Ruby,
per tant, són tot coses positives.
I no està ahí l'onmàs de per mig, no?
Però és veritat que et pares a pensar i dius
és que no fa res millor que Twitter,
és a dir, tot el que fa Mastodon ho fa pitjor.
L'única cosa que té millor són els valors,
que és una cosa intangible i que la gent no sol valorar,
i qui ho valora és una part minoritària de la societat.
Per a valors difícilment hi haurà un gran canvi.
Quan normalment tu canvies d'una aplicació a una altra,
sol ser perquè et millora la vida substancialment
en termes de cost, d'eficiència, de velocitat, de conveniència,
pot ser altres factors que no tinc controlats,
i generalment ho fan per una ordre de magnitud més gran.
És a dir, si tu fas servir Iego per lloguer de motocicletes,
no et canviaràs...
És un mal exemple perquè aquestes apps
són tendencialment promiscues,
són aplicacions que en tens obertes quatre,
perquè si no trobes una moto amb Iego, busques a Cultra,
i si no busques una altra, tens quatre o cinc instal·lades.
Però si per exemple tu haguessis de dir
jo faig servir tal aplicació de gestió de projectes, per exemple,
i dius no em fa servir una, no em fa servir cinc a la vegada,
fa servir una, per què et canviaries?
Doncs segurament pots canviar perquè et resulta molt cara,
i aquesta altra, per un euro dos al mes no et canviaràs,
però per cent euros, mil euros al mes,
és probable que et canvies si és molt més barata.
Per tant ha de ser una ordre de magnitud més barata
o l'aplicació és ultra lenta i per tant perdo l'eficiència,
doncs aquesta aplicació em garanteix que vaig molt més ràpid
gestionant el correu com Superhuman, per exemple,
hòsties, que és deu vegades més ràpid que Gmail,
l'experiència de jugar és molt més bona, canvies.
O el que diem, eficiència i altres coses.
Però quan no hi ha cap proposta de valor substancial,
no hi ha cap increment en els beneficis perquè t'has de canviar.
Més si el servei que vols substituir encara està funcionant.
És que l'única cosa que veig per la qual funcionaria Mastodon,
i tampoc les tinc totes, és que desaparegués Twitter
de la nit al dia.
I tot i així crec que la gent no canviaria
perquè Mastodon el que està fent és construir un Twitter nou.
I generalment els canvis de xarxa social han vingut perquè
no és que s'hagi fet una cosa millor, una cosa exactament igual
a la que hi havia, sinó que s'ha canviat radicalment el paradigma.
I ara et deixaré parlar.
Si fixes, la gran exclusió de Twitter va venir en un moment
que tothom estava fent servir Facebook,
però Facebook ja es percebia com una miqueta exclusiu
perquè no podies connectar amb tothom.
Perquè per connectar amb una persona havia d'haver-hi el doble òptim,
la doble confirmació.
És a dir, jo t'envio una petició d'amistat i tu em confirmes.
Mentre que a Twitter l'únic que havies de fer era...
Van eliminar una d'aquestes barreres i van dir,
només amb fer follow pots saber tot el que li passa pel cap
a la Shakira per dialgorrant, l'Ebron James, no ho sé,
saps qui tu vulguis.
Perquè ells no t'han d'acceptar i això va generar un creixement
exponencial en usuaris de Twitter.
Hòstia, si només hi ha fent follow ja puc veure tot això.
I crec que aquí va venir el multiplicador per 10,
aquest, el CNX, a nivell de conveniència, d'agilitat,
de creixement, inclús de valor que t'aportava,
perquè Facebook al final es va quedar el teu cercle d'amics i familiars.
Però literalment amb Twitter tenies accés immediat
al pensament de tot el planeta.
És que els dos punts són molt bons.
Ja et dic, aquest és una apijòdica que és més teu que meu,
perquè al final tu ets un gran usuari de Twitter,
sé que em fas un miss molt intensiu,
de fet l'utilitzes per mi, és a dir,
tota la part que jo no l'utilitzo ja l'utilitzes tu, saps?
Jo ja visc tranquil en aquest sentit.
Però jo hi ha certs punts aquí que no m'acaben de quadrar
i t'explico.
Mira, ahir volia fer recerca sobre això,
però en realitat no la vaig fer perquè la recerca va venir a mi.
Això no sol passar, eh?
Però no sé com va aparèixer pel meu entorn, no ho sé,
digue-li atenció, un article de Wire que està molt bé,
on explica, bàsicament, que aquesta red social,
tal i com tu dius, tenia adormits a 380.000 monthly active
des de feia molt temps.
I sé que és una contradicció diria adormit monthly active,
però es veu que no eren molt participatius.
Que l'Exodo aquest de Twitter els va portar fins als 2.5
i en un mes ja porten fins al picó dels 2.5,
en un mes sol acumulat,
han perdut un milió d'usuaris actius una altra vegada.
Cosa que és una borrada.
Bàsicament has perdut pràcticament la meitat del teu userbase
en un mes.
S'ha borrat, s'ha anat.
Jo crec que no és que s'hagi borrat o s'ha anat,
és que mai ha arribat a estar-hi.
No.
Clar, què és el que passa?
Mira, al final del dia hi ha com aquesta llei que es diu Metcalfe,
o així, és d'un paio, eh?
Sí, és la idea de Metcalfe.
Sí, home, tio, és que sempre que lleixo el seu nom em ve al cap Metcalfe,
però no ets not the same.
Llavors no és el mateix paio, no?
Però tio, que hi ha l'època dels nodes telefònics
on el que deia que el valor d'una red sempre és proporcional
al quadrat dels nodos, no?
I això és absolutament real,
però sobretot crec que hi ha una altra part de realitat,
que és que el valor d'una red social o d'un servei d'aquest tipus
és claríssimament dependent de la gent que tu coneixes que l'està fent servir.
I sé que has mencionat el tema que tu aquí pots seguir la Shakira
i hi ha molta gent que calla de Twitter, eh?
Però vull dir, per exemple, aquí, per què tothom està a WhatsApp
i no estan a Signal?
Perquè si te'n vas a Signal, potser trobes 3 persones
i a WhatsApp està tot teu.
Llavors, què fa servir?
I estan actius, correcte. Exacte.
A WhatsApp l'excepció és la persona que diu
no tinc WhatsApp i ja està, és l'excepció.
Clar. Llavors, que podria ser jo, eh?
Que podria ser jo aquest, però no.
O sigui, crec que aquesta...
Mira, per mi WhatsApp és l'única red social que me'n tinc,
però per un tema de que mira, és que em funciona, saps?
O sigui, perquè...
De la mateixa manera que...
És que jo crec que hi ha serveis
que mapegen molt bé el teu cervell
o la teva manera de pensar
i per aquest motiu et queden també una mica d'addicció, no?
Per exemple, per mi un d'aquests és Notion.
O sigui, a mi hi ha molta gent que diu
hòstia, això de Notion no s'entén per enlloc.
En canvi, a mi, hòstia, és un servei que...
que qui l'hagi dissenyat...
Mira, òbviament no es va inspirar en el meu cervell,
però va mapejar molt bé la manera com jo penso
i l'entenc molt bé.
Amb WhatsApp em passa una mica igual.
És un servei que està molt pensat per com jo soc.
Petits grups, comunicacions molt privades...
Jo no soc un tio molt d'explicar la meva vida.
Per què vaig aquí?
Aquesta red què va sofrir?
Va sofrir del síndrom aquest de l'Exodó,
però jo crec que quan allà va arribar la gent
es va adonar de dues coses.
La primera és que aquí no hi ha ningú
i la segona és que la meitat de gent que va arribar allà va dir
hòstia, jo això no ho entenc.
No sé com funciona.
No, és que hi ha una broma que circula per internet que diuen...
que, en més a tot, clar, per la gent que no ho sàpiga, eh?
Costa adonar-se d'alta perquè t'has d'adonar d'alta en un servidor, no?
Si has de buscar com un noda de tot aquest...
Hòstia, com es diu això?
El fe divers.
El fe divers, exacte.
Un noda d'adonar-te del tallar.
Tens un nom d'usuari que té com a coletilla.
Té a quin servidor estàs i tot això.
La visibilitat entre servidors.
Jo tampoc l'he acabat d'entendre del tot.
També t'ho diria, eh?
Jo he llegit el meu llibre i m'ha importat més aviat poc.
Per tant, és aquí tot el meu respecte i la meva admiració.
Però si no ho he volgut entendre jo,
per què ho voldran entendre l'altra gent, no?
I què passa?
Diuen que, clar, és impossible que una persona com Donald Trump
es pugui donar d'alta a mastodon.
Per tant, si no entra gent com Donald Trump,
doncs què collons ha de poder entrar l'altra gent?
Extenent el concepte que...
Costa molt entrar.
Fots una barrera de entrada molt heavy,
perquè volien fintre els usuaris,
tenir gent com més de qualitat,
que no entressin tots de cop aquest èxode que deies de Twitter.
Però ha estat una mica atret al peu.
La gent no sap com donar-se d'alta.
És tan confós el donar-se d'alta que la gent desisteix.
Hosti, Àlex, és que som molt diferents, tio.
Però crec que ens complementem molt bé.
Perquè jo soc tot el contrari que tu.
És a dir, jo allà no escriuria en la meva vida,
però en canvi sí que li vaig dedicar molt de temps
per entendre com funciona perquè m'interessava.
És que jo t'explico, perquè en realitat em sembla
com superal·legant el funcionament de donar-se d'alta.
Perquè si et ve a recordar alguna cosa,
et ve a recordar el correu.
És que és el mateix.
Tu el correu, què t'has de donar d'alta?
En un servidor, en un domini i llavors marxar a base un cop.
Exactament això.
Aquí tens el teu nom en el teu domini.
Llavors t'has de donar d'alta.
Tu com si et vols crear el teu servidor de mastodon
que es digui Àlex Rodríguez o Rodríguez, si està disponible.
Llavors tu et crees i tens un servidor amb una sola persona,
que ets tu si vols, i és ok.
Exacte.
Llavors aquesta persona pot connectar amb qualsevol altra nota
de la mateixa manera que jo puc enviar un mail des d'un domini Gmail
a Mars Base, que és l'Àlex.
Llavors això funciona exactament igual.
I el que molta gent em deia, i és que és molt curiós,
és que la gent em deia,
mira, és el primer exemple de servei descentralitzat que funciona.
I és que no és veritat.
Aquest servei no està descentralitzat.
O sigui, a veure, l'arquitectura del servei sí que és descentralitzada.
Perquè no hi ha com un nó descentralitzat.
Però el motor que el fa funcionar és més central que el Fernando Couto.
Hòstia, molt forçat això.
Per què m'ha vingut el primer central Fernando Couto?
Hauries pogut dir mil centrals, Miquel Àngel Nadal.
No ho sé, però m'ha sortit Fernando Couto.
Amb les grenyes, el recordes o no?
Sí, sí, un destraler de pro.
Era un paio que fotia por, mare meva.
Imposava.
Que era molt central.
Llavors, el fer divers aquest és molt interessant
perquè la cert arquitectura és eminentment descentralitzada.
I això està bé, això està ok, ens agrada.
Però que ningú es pensi que això funciona amb blockchain i amb coses aquestes
i que per cada vegada que aportages un missatge
t'has d'esperar 10 minuts que algú mini els blogs i els consolidi.
No passa això.
Això funciona amb un servidor central i com tu deies, està molt enrubi
i això tu armes en el teu Amazon Web Service on et doni la gana.
Però dit això, crec que pateix una mica del síndrom aquest de Twitter.
I a què em refereixo amb això?
Un dels motius pels quals jo sempre penso que Twitter és una eina
que mai podrà generar tants usuaris actius com altres eines
tipus TikTok o Facebook o coses d'aquestes
és perquè la seva naturalesa és eminentment de text.
I a la gent el text li fa més mandra que les imatges.
Correcte.
Fer swipe a imatges o veure feeds d'Instagram
crec que és una cosa més...
No ho sé, vull dir...
Que abraça més realitats i has de pensar menys.
En canvi, el fet que sigui text atrà possiblement
a una personalitat una mica més restringida, per dir-ho d'alguna forma.
Això és una opinió.
I per què et deia això?
Ah, sí, perquè tu has dit que ningú guanyarà Twitter a ser Twitter.
És interessant aquesta reflexió.
Has vist aquestes dues xarxes socials?
Una que està feta pels que van sortir d'Instagram,
que es diu Artifact o alguna cosa així?
No.
Els dos fundadors d'Instagram han muntat aquesta xarxa social
que es diu Artifact.
Que es veu que té un hype molt gran.
I després hi ha una altra que es veu que també està com així...
Com amb hype, que es diu P2.
Ni puta idea, Marc. No, no em sona de res.
Doncs sí, es veu que són interessants,
però és el que tu sempre dius, Àlex.
Fins a quin punt aquestes retx no pateixen d'aquest efecte?
És que la gent es cansa molt ràpid a les coses.
De cop això té com una quantitat de gent mirant
i tothom vol ser part de la festa
i hi ha una facilitat per deixar-ho córrer que és acollonant.
I què passa? Cada cop me'l crec més.
El Schindler effect aquest de que les coses,
com més temps porten funcionant,
més t'has de creure que seguiran funcionant al futur.
És a dir, jo em crec més en el futur, per dir-ho,
al fax que a més t'ho don.
Simplement, com pel moment i per la quantitat de temps
i per la inèrcia que porta funcionant una eina com aquesta,
em dona crèdit que funcionaran davant més temps que no pas qualsevol cosa.
El resum de tot això és el cèptic del 99% de les coses que passen.
És que la gran migració...
No vull entrar en cada una d'elles,
però per exemple de gent de Facebook a Instagram va ser...
perquè a Instagram era molt més convenient enfocalitzar-te en una cosa.
A Facebook ja ho faria fotos.
Però aquell cotilleo, aquell xafret, que a Facebook feies...
ja havies d'entrar específicament al perfil d'una persona,
veure els àlbums...
Havies de fer molts clics per anar a trobar la foto.
Instagram és obrir l'aplicació al mòbil,
perquè Facebook mai ha tingut una experiència mòbil i mai la tindrà.
I anaves fent swipe, swipe cap amunt,
però ja t'ho anava presentant en un ordre que tu volies.
TikTok ha estat el mateix amb vídeo.
Però TikTok fa d'una altra manera,
molt més personalitzada per tu.
Hi ha la novetat d'un contingut exclusiu.
La gent va deixar de posar fotos a Facebook per posar-les a Instagram.
No, jo ja no poso fotos a Facebook, és la privacitat.
Bullshit. Després, Facebook i que compre Instagram.
Però és veritat que posaven les fotos diferents,
perquè Instagram va començar amb el tema dels filtres.
Hi havia un contingut exclusiu al mateix amb TikTok.
I després, a l'inici de la integració de Twitter amb Mastodon,
es va prometre una...
Era la terra promesa, arribes i no hi ha res.
No és que no hi hagi contingut exclusiu,
és que no hi ha contingut, arribes a un pare mollermo,
el que tampoc pots cultivar, perquè no hi ha res.
Aleshores, amb una xarxa de poc valor,
la gent ha dit, hòstia, efecto rebote,
doncs torno on estava, que per bé que estic malament,
no estic tan malament, hòstia, és que Mastodon està molt malament.
Saps greu, perquè hi ha gent,
hi ha fanboys de Mastodon per allà,
i potser han trobat el seu lloc, però...
És que li trobo zero valor ara mateix.
Sobretot pels que ens dediquem una mica més a comunicació.
Ja no de masses, però sí més oberta,
on el valor que t'està portant Twitter és el d'arribar a molta gent.
Inclus la gent que, el que deia,
que una persona no sigui activa,
a tu t'és igual. Et poso un exemple de per què
realment una persona no activa és de valor.
Potser no tant a Twitter, però si a LinkedIn és claríssim.
Una persona que no estigui activa, com que a LinkedIn
tu només et pots connectar a la gent que està a un grau de connexió teva,
si aquella persona no està activa, és igual si tu estàs connectat
amb aquesta persona, pots connectar amb els seus contactes.
Per tant, ja t'aporten valor. A Twitter,
si no aposten, igualment et fan likes i retuits, que retroalimenta l'algoritme,
i amb els retuits, per bé que hi hagi gent que és
zero activa i tingui 13 followers, doncs potser aquells 13 followers
hi arribaràs gràcies a aquell retuit que no sembla
gran cosa, però d'aquí a volta ja tens dos followers més
gràcies a aquell retuit. Són gent que no aposten, però que estan allà.
I d'alguna manera segueixen aguantant,
o segueixen donant-li agredibilitat perquè tenen visites, per tant,
també justifiquen, perquè són gent que va llegint el contingut.
Potser no hi interactuen, però llegeixen. N'hi ha molts, perquè al final
s'ha convertit en una eina d'immediatesa.
Jo ja vaig a mirar, per exemple, i no soc l'únic, eh,
quan passa una cosa primer obro Twitter abans que Google,
perquè a Twitter trobaré fins i tot les reaccions primeres
abans de les publicacions i comunicacions oficials.
Jo quan hi ha una vaga d'alguna cosa
és que ho miro a Twitter. Quan s'ha caigut Amazon,
s'ha caigut GitHub, ho vaig a mirar a Twitter. Per què?
Perquè el contingut és tan immediat que encara no està a Google.
I aquí és un valor claríssim
que no t'està portant Mastodon. En resum,
una miqueta del que vull venir a dir és que
Mastodon primer s'ha posat pels arrodes.
És la típica idea que jo trobo que és
molt bonica, idealista, difícil d'executar,
i que o se l'ineren els astres o no funcionarà.
I també peca de no tenir cap tipus d'originalitat
ni d'innovació. Per tant, tens 0 incentius
per anar-te'n cap allà més enllà dels que hi he comentat,
del tema de valors.
Però bé, el tema de valors tampoc ens mouen tant.
Els valors, malauradament,
són una cosa que t'ajuda a confirmar una decisió.
És a dir, jo si he de triar entre
un proveïdor o un altre
per les coses que jo subcontracto, miraré.
Preus, data,
condicions,
capacitat, etc.
Tracte i valors.
Però moure-me només per valors
seria complicat perquè, primer, és una cosa que no ens cala.
Si tots ens moguéssim absolutament per valors,
és molt probable que tots quedéssim visquents
en una granja autogestionada, perquè dius
que no vol generar plàstic,
no vol generar rebuig,
que sigui tot economia circular i tot això,
no vull participar del capitalisme... Fantàstic!
Però jo crec que, malauradament, és una cosa que la societat
no fa massa i, per tant, els valors
no acaben generant canvis migratoris tan heavis.
És a dir, es genera indignació
i hi ha un conjunt de persones que alimenten
indignació, però és el que diem.
Hòstia, ja hi ha hagut un gran escàndol a Facebook.
I després veus que dura quatre dies la tempesta reputacional,
passa la tempesta i segueix tot exactament igual.
Potser han canviat alguna política, han fet algun comunicat,
però tampoc ha passat res. Per tant, hòstia, jo crec que,
d'alguna manera, a Mastodon li falta
trobar quina és la cosa diferencial que fa
deu vegades millor que Twitter. La velocitat no és, Marc.
El nivell de la xarxa no és.
No és la conveniència, no és l'eficiència.
Què és? O sigui, potser hauria de ser un tipus
de contingut exclusiu, que dius, hòstia, és que això no hi és,
o coses que a Twitter no estaven, doncs aquí,
poder-les implementar. No crec que tampoc
han sabut aprofitar la tirada, i segurament no
estaven al seu ròtmap, eh, de dir, han crescut molt
com bolets les comunitats basades en Discord.
Per què? Doncs perquè al final s'ha aprofitat
d'un públic més jove, més dinàmic, acostumats al streaming,
acostumats a la immediatesa d'un Slack,
poder estar en un sentit de comunitat, amb gent,
però molt interactiu, que no sigui de feina,
i hòstia, no ho sé, saps, moltes...
El tema de l'open source també pesa molt, però
no li veig cap tipus de contingut exclusiu
que ens presenti més enllà de la xarxa.
De contingut exclusiu que ens presenti
millor, més a tothom, que a Twitter. I per veure,
contingut replicat, o pitjor, usuaris no actius,
doncs, és com quan va passar Google+, tio,
que entraves allà i deies, molt maco tot,
però... És que no hi ha ningú, saps?
Entres en una ciutat fantasma.
I és trist, perquè això vol dir que no s'ha treballat
suficient en la part de l'oferta.
És a dir, què t'està donant. És com el que diem,
uns marketplace han d'estar equilibrats en oferta i demanda.
Si estan desequilibrats no funcionen, no?
I ha de ser molt difícil. I segur que Màsto no té part de la culpa,
perquè li va venir. A això, ells anaven amb el seu ritme,
a poc a poc, organy, i fent les coses bé,
i de cop i volta passa aquesta tempesta a Twitter
i ells no estaven preparats.
Tampoc els hi donarem la culpa, però, hòstia, no ho sé,
jo molt decebut, francament.
No, però t'has de preguntar al revés, llavors.
Tu creus que hi haurà una red social que es remplacarà Twitter o no?
Sí, eventualment sí, perquè està.
Més que... Jo crec que serà un complement,
perquè Facebook no ha desaparegut i ja em resisteixo
a pensar que desapareixerà. És a dir, jo crec que d'alguna manera
es reinventarà perquè Facebook...
Amics, amigues, Instagram i WhatsApp
tenen Facebook. Per tant, qualsevol dia Facebook podria xapar,
o sigui, meta, podria xapar Facebook
i continuar sent una empresa bestial
només amb WhatsApp.
O sigui, és que WhatsApp, de fet,
està implementant coses que van en l'ordre de...
Anem a veure, estic veient que WhatsApp té com una...
Ja no només les reaccions i tot això, sinó que ara tu,
en els estatus de WhatsApp, que sempre ha trobat la cosa més estúpida
i més curiós que tenint jo com 4.000 contactes a l'agenda,
tinc 7 persones que fan servir els estatus de WhatsApp.
O sigui, jo no sabia ni què era una cosa.
Però ara pots posar impressions, saps?
I estan fent com una sèrie de moviments que et fan pensar
que diuen, estan intentant atacar la línia de flotació de Twitter.
No ho sé si ho aconseguiran. Per tant, responent a la teva pregunta,
crec que sí que sortirà alguna cosa,
però no sé en quin format. O sigui, d'alguna manera
agafar el que fa Twitter, centrar-se en una cosa molt específica,
fer l'experiència 10 cops millor, i potser passa per fer-la anar
només mòbil, potser passa per fer-la, no sé, en quin format.
Twitter va tenir una bona finestra d'oportunitat amb el tema d'àudio,
com van llançar els Twitter Spaces, que van matar Clubhouse, com a comentar.
No ho sé per on hauria d'anar.
Una altra pregunta, potser tornarem a veure comunitats més exclusives,
diuen que estem fent els collons de connectar amb tothom,
perquè hem vist que aquell frenesí de connectar amb la gent
amb qui havies anat al col·le, que vam connectar amb tota la gent,
que el 2009, 2008, 2009, 2010 et trobaves amb algú i l'agregaves a Facebook,
i després al cap dels anys dius, aquesta persona qui és?
On la vaig conèixer? No tinc res en comú, el porto allà al meu timeline,
i no sé qui polles és.
Potser ja ens cansarem d'haver connectat amb massa gent
a l'estrès que ens ha causat a nivell psicoemocional,
a veure tanta gent que posteja mitjans veritats sobre la seva vida.
I direm, i a qui importa?
Sí, aquí, i aquí et tiro el cable, la frase que dius tu,
ens passem la vida intentant impressionar gent que no ens importa,
o que no ens interessa, i estic molt d'acord.
Per tant, no sé d'on vindrà la innovació en aquest sentit,
i tampoc crec que sigui una cosa immediata, però sí que m'agradaria...
Estic interessat en veure per on vindrà innovació,
perquè ja no vaig veure venir a Instagram, no vaig veure venir a TikTok,
i francament tampoc soc la persona que es posa a innovar...
No soc un early adopter d'aquestes tecnologies,
quan ja veig que estan funcionant, m'hi uneixo.
Twitter vaig entrar en sèrio el 2012, em sembla.
M'havia donat dalt el 9, el 10, vaig tancar les comptes,
vaig tornar un intentat a l'11, vaig deixar abandonat,
i el 12 ja va ser com, va, vaig començar a fer servir això,
que sembla que està funcionant, i aportant 3, 4, 5 anys operant.
Per tant, no soc la persona que s'hi posi el primer dia en aquest sentit,
no faig grans esforços.
És que jo crec que cap Àlex...
O sigui, jo crec que ja no hi ha espai
per reemplaçar reds socials que han agafat
un xer de mercat tan gran,
que és que penso que a dia d'avui són inamovibles, tio.
Però realment, eh?
O sigui, em costa molt pensar
que pot venir algú des de zero
i pot desplaçar una massa
que literalment a dia d'avui té bilions d'usuaris,
amb bé de Barcelona.
O sigui, em costa molt entendre
com es genera una dinàmica d'aquest tipus.
T'ho posaré d'una altra forma.
Això no ho hem vist mai.
És a dir, hem vist, sí, la disruptió,
i hòstia, el player aquest que surt i es fa fort,
i el que vulguis, no?
Ho hem vist, però ho hem vist quan reds socials
estaven copant ordres de mercat,
no ho sé, de la magnitud dels milions, igual.
I tampoc n'hem vist tantes, eh?
Tampoc n'hem vist tantes.
Les podem comptar mal grans de les mans, eh?
Però no n'hem vist ni una d'una red social,
un inconvent d'aquests de llibre,
d'aquests que pesa, eh?, que dius,
té bilions d'usuaris, com això agafa,
i ve un tio des de zero i diu,
senyors, jo seré el següent tal,
o ho fa com tu dius,
que dius, mira, comença a pelar un verticalet,
després un altre, però és un procés
que li dona temps a que l'altre el vegi venir
i el compri, que és el que ha passat.
Exacte.
I bàsicament això el que fa és que li dona més motius al gran
per ser més gran, o mira, o et diré d'una altra manera,
o que vingui en un format com atomitzat
o una altra naturalesa.
Exemple, el tema de les comunitats més petites,
jo t'ho compro cent per cent,
i si tu em dius, hòstia, què està substituint Twitter,
o què està substituint aquest tipus de red socials,
et diria, a dia d'avui,
discords, slacks, whatsapps,
la gent està com retriting cap allà, saps?
S'està anant com a comunitats més petites.
Jo, sincerament, tot el temps que no passo a Twitter
o el temps que no passo a on sigui
és el temps que passo a Slack i el temps que passo a whatsapp.
No ho sé, però el que sí que estic segur, i el que sí que apostaria,
i potser amb això soc el iaio digital aquí,
el que sí que estic segur és que ja no hi ha espai
per reemplaçar certes coses que tenen una massa crítica tan gran.
I escolta, Déu dirà, i ojalá m'equivoqui,
i veurem la següent cosa.
Però ja és com... És que no m'ho crec, Alex, tio.
És que no m'ho crec.
Jo crec que bé, has vist mai els GIFs o els vídeos aquests
que són com un timeline de la història d'internet
i et van mostrant els logos de les empreses
i després una barra en vertical, els creixement, no?
I diu, hòstia, al principi, doncs AOL,
doncs els principis d'internet, no?
I després apareix Yahoo, que era el primer gran agregador de portals,
i després Altavista, Lycos, totes aquestes merdes.
I de cop i volta apareix Google
i ho rebenten ordres de maquinitud.
I sembla que Yahoo fa una tornada,
havia perdut molta embranzida,
però fa una tornada, Yahoo, com cada deu anys,
fa una tornada i després apareix YouTube
i encara ho rebenta més.
I després hi apareixen les xarxes socials
i vas veient, a la vegada vas veient,
com creix el pastís d'internet, no?
Perquè al principi doncs eren milions d'usuaris,
de cop i volta són desenes de milions d'usuaris,
després milers de milions d'usuaris.
I vas veient com desapareixen les empreses.
Però hi ha algunes que no acaben de desaparèixer mai, no?
Doncs està Microsoft allà, està Yahoo,
que no acaba de desaparèixer mai.
És un dels grans misteris d'internet.
I jo crec que amb les xarxes socials
acabarà passant una miqueta el mateix,
que al final és un mercat que vulguis que no.
Tothom està allà i d'alguna manera volem estar connectats,
sobretot en un món que cada cop és més dispers
i més descentralitzat,
o amb molta més mobilitat personal.
Però acabarem veient evolucions d'aquestes.
Alguna potser desapareixerà,
però algunes quedaran com el petitet, no sé,
no he seguit mai Snapchat,
perquè jo no he tingut mai ni compte.
Però no sé on està avui en dia, sé que van arribar a Fly P.O.,
van créixer, va ser com el gran inconvenient,
però potser se l'ha acabat menjant TikTok.
No tinc ni puta idea, val?
Però pot ser que algun dia acabi tornant Snapchat, saps?
O pot ser que algun dia Facebook recuperi la popularitat,
perquè d'alguna manera, doncs,
han dit que el que és WhatsApp i Instagram
ho fusionen tot dintre de Facebook,
i ara que volta que Facebook és WhatsApp i Instagram, no?
I torna a créixer molt.
O acabarem veient un comeback d'algun...
no sé, un retorn inesperat
d'algun d'aquests personatges de l'ecosistema
que feia molt temps que el donaven per mort,
però estava de parlar de com és el cas de MySpace.
Qui sap si no torna MySpace?
I s'acaba convertint en, hòstia,
la xarxa social que ho està revolucionant tot,
igual que ha passat amb el món dels navegadors,
que ara de cop i volta és com Bing.
O sigui, Bing, el navegador del qual sempre m'ha estat fent bromes.
El que ha estat com el germà gran tonto
d'Internet Explorer,
ara sembla que serà el navegador que revolucionarà tot,
perquè amb tot el creixement
i la revolució de la intel·ligència artificial
que han posat allà, ostres, ojo que no canviï el panorama,
però això ja ho deixem, si vols, per una petita nit.