Qui comença avui, Marc? Tu ets preparat o no?
Avui sí, però a última hora, vull dir, no fotem.
Bueno, a última hora no, a última hora hauria
estat avui al matí, però avui al matí tenia un
esmorzar de forquilla que el Boté, amb el nostre
amic Jordi Miró, i he dit, seria força massa.
Per tant, ho vaig preparar ahir a la nit. Quan
vaig entrar en pànic, veient que m 'anava a dormir,
dic, hòstia, he tornat a no preparar l 'episodi.
Però ho tenim, ho tenim. A veure, fes -me una
mica d 'enveja, diguem que has menjat, va. He
menjat butifarrams seques amb allioli i, evidentment,
el típic entrant que et porten allà, que és el
plat de ceba amb oli i olives. Va molt bé fotre
-li ceba a l 'estómac com a primera cosa al matí.
És una bona combinació. Ceba amb molt oli, banyada
amb oli, i un cafè amb llet. Entra molt bé. Molt
bé, Àlex. Has fet entre gana i enveja. Les dues
coses. Una bona combinació avui, eh? Molt bé.
Expliquem de què va o què? Jo igualment recordaré
què és el que anem a fer, perquè et diré una
cosa, tu que estàs en el món del podcast ho entendràs.
La gent que ens trobi per aquest episodi no haurà
escoltat els anteriors, però els podcasts una
miqueta els vas escoltant al revés, et fiques
a l 'últim i després vas tirant cap enrere, si
vols investigar una mica, amb la qual cosa hi
ha gent que pot no tenir el context històric
i una idea que se m 'havia acudit per fer de
tant en tant és la de... fem un episodi en què
tu i jo ens portem un parell d 'històries o coses
sorprenents que hem vist, i en comptes de tenir
un tema central, doncs comentem tres o quatre
coses ràpides, val? Tinc la impressió que una
de les meves no és molt ràpida, però bueno, podem...
Quina... Vols començar tu? Començo jo? A veure...
Per on anem? Va, va, comença tu, va. Vols la
curta o la llarga? La llarga. Bé. Anem per la
llarga. Tu saps qui és Luca Rocco Magnota? Déu
meu, no tinc ni idea. Té nom d 'actor porno,
eh? Et juro que t 'anava a dir això. Et juro.
Bé, doncs et diré que algú de porno va fer, però
no és conegut per ser un actor porno. I la meva
segona pregunta és, Marc, t 'agraden els gats?
Puc contestar -te la segona pregunta igual que
la primera? És que no ho sé, perquè mai n 'he
tingut un. I jo penso que em poden agradar, però
per altra banda també em tenen una mica enrere,
no ho sé. Intentaré ser el més ràpid possible,
perquè crec que és una història que es pot complicar,
però la primera de les dues coses que volia aportar
avui és que l 'altre dia vaig veure el documental
de Don't Fuck With Cats. no te metas con gatitos
de Netflix que és sobre la història real d 'un
tio que es va fer popular per internet, una mena
del primer serial killer que es va fer popular
per internet aquest senyor, long story short
és un tio que es va fer famós quan, mira, em
sembla que va ser inclús abans del 2000 per pujar
a internet una sèrie de vídeos matant gatets
en directe o sigui, si hi ha amics del meu exèrcit
dels gatets conquistaran el món. Serà un episodi
dur per vosaltres, però aquesta història m 'ha
donat molt què pensar. T 'explico per què. Aquest
tio va pujar una sèrie de vídeos matant gatets
en directe. Clar, abans que hi hagués tot el
que... Bé, hi havia alguna cosa de xarxes socials,
hi havia Facebook, hi havia més o menys en aquells...
Per aquella època va aparèixer a YouTube. De
fet, algun dels vídeos em sembla que va estar
a YouTube. Evidentment, el van treure de seguida.
Però, doncs, el primer vídeo famós va ser el
d 'un que es deia Two Kittens, One Boy. O així,
no? O sigui, no sé si tenia referència al Two
Kills, One Cup, però vull dir, és més o menys
la mateixa forma de títol. Això que va fer, clar,
evidentment va ser un escàndol a nivell d 'internet.
I el que t 'explica la sèrie aquesta Netflix,
que jo no coneixia aquesta història, jo recordo
la història dels vídeos aquests i no sé si els
vaig veure o no en el seu moment, perquè jo en
aquell moment crec que no estava ni a la uni.
El que va passar és que hi havia una sèrie de
gent que es va organitzar per Facebook, i això
és boníssim, es va organitzar per Facebook per
desemmascarar aquest assassí de gatets. Van començar
a fer una sèrie d 'investigacions. És molt bona,
és una sèrie de tres episodis només, realment
la recomano. No hi ha molt de contingut redundant,
crec que està superbé. I el que t 'explica és
com ells fan una investigació molt abans que
la investigació de la policia perquè... Diuen,
hòstia, mira, jo aquí puc identificar això, aquí
puc identificar l 'altre, anem a veure si podem
trobar la persona, d 'acord? T 'expliquen com
fan, agafa un tio i fa, perquè hi ha algun, un
dels vídeos més o menys ja es veu una miqueta
un perfil de la seva cara, després el tio aquest
puja una foto, tot de perfils anònims, per Facebook,
per diferents xarxes socials, diferents webs,
i realment el tio s 'ho currava, en aquest sentit,
i puja una foto pixelada de la seva cara. Aleshores,
agafa d 'aquest grup d 'investigadors, amateurs,
entre moltes cometes, fan inpainting de la seva
cara per poder reconstruir la foto, treure -li
els píxels, identifiquen també les preses elèctriques
de la paret, diuen aquest tio està a tal lloc...
Petites coses que potser no estaven intencionades
acaben trobant que el tio està a Canadà. Representa
que és un... un noi canadenc que havia tingut
una mitja carrera com a stripper, com a escort,
inclús en el porno amateur, i d 'aquí el nom
aquest, en ser realitat el seu nom és Eric Newman,
el nom vertader, i arriba un punt, i aquí és
on la història es complica, que el tio diu, ja
no tinc suficient amb matagatets, sé que m 'esteu
buscant, el següent vídeo seran persones. I aquí,
És on comença el debat ètic d 'aquest episodi,
que és, clar, tots aquests, la gent que estava
al grup de Facebook, que devien ser uns centenars
de persones, avisen a la policia. I la policia
decideix no actuar. Perquè, clar, no poden actuar
contra algú que no ha comès un crim. Tot i que,
evidentment, apuntava, el tio ho havia dit. Però,
clar, com saps d 'una persona anònima? No se
sabia si realment els vídeos havien estat fets
per la mateixa persona o no. i apuntava, deia
que potser anava, bueno, no, potser no, que anava
a matar a una persona. Però no sabia ni on, ni
com, ni quan, no sabia res, no? Ni el qui, evidentment.
Doncs passen uns mesos i apareix un vídeo a una
web que és bestgore .com, vull dir, jo ja em
passa en un enllaç d 'una persona que es diu
bestgore .com, no crec que l 'obri, també t 'ho
dic, eh? Doncs aquella gent el van obrir i hi
havia, era un vídeo d 'uns 11 minuts. en què
es veia un jove lligat a un llit i al vídeo es
deia un jove i una picadora de gel. Pots imaginar
com va el tema. Doncs era, bàsicament, l 'assassí
de gatets, es posava sobre el jove aquest i el
trinxava apunyalant -lo pel que semblava un picador
de gel. Bé, doncs, evidentment, allà ja va començar
l 'escàndol, no? I aleshores t 'explica aquí
com... Realment, clar, això es reporta a la policia,
però s 'acaba arribant més a la policia per un
altre fet, que és que troben, o sigui, abans
de, evidentment, no s 'havia denunciat, no s
'havia fet públic el cas, però el personal de
neteja de l 'edifici on residia la víctima troba
una maleta amb el tors del cadàver. Només el
tors, ni caps, ni peus, ni braços, ni mans. Només
altors. Una maleta que feia molta pudor, abandonada
a la part darrera de l 'edifici. I clar, evidentment,
truquen a la policia. A partir d 'aquí, això
ja es fa públic. El dia següent arriba una capsa
al Partit Conservador de Canadà amb un peu. Un
peu o una mà? No me 'n recordo. Un peu o una
mà. I l 'altre dia arriba un al Partit Liberal.
que és boníssim perquè veus Justin Trudeau de
quan encara no era primer ministre de Canadà,
doncs, comentant això, o sigui, realment em va
xocar molt, no? Evidentment, això es fa escàndol
a nivell mundial i aquí és quan, segurament,
tu i jo i tanta gent vam conèixer la història
aquesta a través de les notícies, no? Bueno,
doncs, al final, el que t 'acabo explicant és
que la gent, el grup aquest de Facebook, són
els que fan el descobriment d 'on està, el consegueixen
identificar... I el traquegen i fan molt més
que la policia. Aleshores, per què he portat
aquesta història? Simplement deixo la pregunta
aquí. Podem comentar una miqueta, si tu vols,
però tenim altres històries. Però és... A mi
el debat que m 'ha plantejat aquesta història
és la de... que t 'ho plantegen al final, no
és spoiler, és que si el tio aquest va seguir
fent més perquè la gent li va fer cas. És a dir...
la gent que l 'estava investigant i l 'estaven
traquejant i tot això, van retroalimentar. Per
tant, són partícips del crim. D 'altra banda,
la policia, o sigui, el paper aquest de policia
que sempre ha d 'investigar a posteriori, en
casos com aquests, no podria fer una excepció
i dir, ostres, tot apunta cap a que aquest tio
ha anat a matar algú, el tenen identificat, ja
ha fet coses molt lletges com matar gats en directe,
en vídeo i tot això. La policia, no hauria d
'haver -hi un mecanisme per aquest tipus de prevenció
de coses, com a mínim dedicar -hi a algú. Si
algú et presenta certes evidències o com una
investigació, evidentment completament amateur,
d 'un grup de Facebook de gent, però és veritat
que tenien tot de proves, havien fet una recerca,
jo la trobo bastant acollonant per ser gent com
tu i com jo, també t 'ho diré. Totes aquestes
sèries de preguntes morals a mi m 'han fet pensar
molt, eh? Perquè clar, al final acaben tota aquesta
gent dient, hòstia, i si nosaltres som culpables
que realment hagi matat una persona? I si no
vam insistir suficient a la policia? I si simplement
l 'haguéssim ignorat? Potser no hauria continuat
i no haurien mort tants animals i no hauria mort
aquella persona. I si el que hem fet és crear
com el primer... serial killer viralitzat el
primer assassí en sèrie que ho ha fet per la
fama internet internet l 'ha utilitzat com si
fos un amplificador del seu ego i l 'únic que
buscava era el reconeixement i ja està, no buscava
res més a mi m 'ha deixat molts dubtes, tio realment
ha estat una història que dic uau, no m 'esperava
gran cosa d 'aquest documental, però Però m 'ha
fet pensar moltíssim, eh? M 'ha fet pensar moltíssim
sobre les implicacions de tot el que fem a internet,
d 'acord? No t 'esperaves això, no? Hòstia, tio,
jo porto... O sigui, et porto una companyia de
motos elèctriques, tio. O sigui, què m 'estàs
dient? Ja, ja. Escolta. És que jo crec que això
dona per a un episodi, eh? Espera, espera, espera.
És que, sí, molt curiós perquè a mesura que...
Abans que res, ets un molt bon narrador, eh?
No sé si t 'ho havíem dit mai. Val, no, però
gràcies. Això ha sigut una molt bona història.
De fet, m 'he anat com encongint a mesura que
l 'anaves explicant i, sobretot, em sembla com
bastant interessant el fet que... Les meves preguntes,
a poc a poc, a mesura que l 'anaves destapant,
anaven evolucionant, d 'acord? O sigui, al principi,
simplement em preguntava com un debat ètic de
no... Està penat? Matagats? Anaven una mica per
aquí, no? No. Però clar, a moment en què la cosa
es posa sèria, després ja... Doncs bueno, potser
el tema de matagats ha passat a un segon pla
i ja era una mica igual, d 'acord? Llavors...
Sí. A mi, saps que m 'ha recordat molt aquesta
història? Que també hi ha un documental a Netflix,
però jo recomano que mirin altres coses d 'ell.
Tu coneixes a Ted Kaczynski? Ostres, em sona
molt el nom. Em sona molt. Recordo -m 'ho perquè
he sentit el seu nom aquesta setmana. Clar, ah.
The Unabomber. Ah, clar, sí, sí, sí. Sí. Ted
Kaczynski. A mi, personalment, òbviament, no
pel que va fer. És dolent, és dolent. Ho vaig
mencionar. És un ídol personal, d 'acord? És
una persona que el seu missatge crec que s 'hauria
d 'escoltar més. No el mitjà que va fer servir.
Això no està bé. Però el que promulgava, les
idees que promulgava eren interessants. I a mi
em recorda molt el... Una cosa que és fascinant
és com descobreixes aquest tio a base d 'imatges
pixelades i intentant entendre el que hi ha a
la paret. És molt bèstia. És molt bèstia el poder
que tenen els grups. És a dir, una sola persona
això no ho treu, però el conjunt agregat de coneixement
que pot tenir un grup de persones... Tela, eh?
Tela. Però, per altra banda, també és de quina
manera et rebel·les, no? O sigui, Ted Kaczynski
el van descobrir perquè deia allò del pastís,
que te 'l pots menjar i fer -lo tu a la vegada,
aquesta expressió americana, al revés. Sí. És
que és molt curiós, és curiosíssim, no? Quines
merdes t 'acaben rebel·lant. Però sobre el que
tu dius, jo crec que hi ha... O sigui... Penso
que el missatge l 'has enfocat exactament allò
que no el volia portar o on jo l 'hagués portat,
que és exactament el que tu has dit. És a dir,
realment tenir aquest amplificador social encara
li tira més llenya al foc? Mai m 'ho he dit.
Per foc a terra, gràcies. Exacte, encara posa
més foc a terra. I llavors, la pregunta que et
fas és i fins a quin punt això no passa amb coses
molt petites també a microescala, però d 'una
manera constant cada dia sense parar, no? És
a dir, fins a quin punt no vivim en un món que
està retroalimentat pel FOMO, no ho sé, vull
dir, per persones que t 'estan com empotjant
socialment a fer una cosa que no tens tu cap
tipus d 'interès, és a dir, fins a quin punt
ens importen històries ja de gent que no té res
a veure amb nosaltres? És aquesta idea que ens
passem la vida intentant impressionar gent que
no ens importa, saps? Exacte. I de fet, va més
enllà. Recomano que mireu el documental, però
hi ha molta part de la investigació que està
centrada en les pistes, que clar, ell una mica
va deixant pistes. O sigui, si no... Hauria estat
impossible. Algunes són accidentals. Està clar,
eh? Segurament la pista accidental d 'alguna
de les fotos de... No, a veure, quina pista accidental?
Doncs el tema que es vegués la presa elèctrica.
És accidental, no? Però hi ha algunes que sí
que són pensades. Per exemple, en un dels vídeos
de fons hi ha un pòster de Casablanca. Just abans
que el tio decidís marxar a París. Hi ha molta
història cinematogràfica. Està obsessionat amb
Instinto Básico. Hi ha moltes pistes que les
acaben traient al final per totes les... La història
està basada bastant en Instinto Básico, que era
la seva pel·li preferida. És molt fort. Però
a més, saps el que més m 'ha xocat? I me 'n vaig
recordar ahir quan hi pensava, que és que quan
el van enxampar en un cibercafè de Berlín el
juny de 2012. Saps on era jo el juny de 2012,
Marc? Al cibercafè de Berlín. No, en aquell cibercafè
no, però jo era a Berlín. Aleshores, clar, quan
vaig al documental dic, hòstia, és que a mi em
sona molt aquesta història. I és molt curiós
el poder de la casualitat. O sigui, més o menys
ja sabia que estava per Berlín per no sé quina
història, però el poder de la casualitat. Es
veu que tal qual ell entra en aquell cibercafè,
o un minut abans que entri al cibercafè, per
les notícies, donen la... posen la seva cara,
dient a l 'assassí de gats, no sé què, que després
va matar una persona, va descoartar a Montreal,
tal, tal, tal, s 'ha escapat de París, estava
a París, l 'està perseguint la policia francesa
i tal, tal, tal, i es rumoreja que ha anat a
Alemanya. Aleshores, al cap d 'un minut de veure
això, el tio del cibercafè, doncs li entra el
pavo, no? I t 'explica la història de dir, hòstia,
com verifico que és ell? I surt al carrer i tal
qual surt al carrer, segona coincidència, passa
un cotxe de policia, el pare, que portava més
un exèrcit de penya que estaven entrant en aquell
dia, o sigui, una camioneta de policia amb 10
o 12 agents novells i un que els estava instruint,
i entren i el detenen. O sigui que realment dues
coincidències i després d 'un any i mig de recerca
acaben amb aquest tio engarjolat i portant -lo
en un avió de l 'exèrcit privat cap a Canadà.
I, hòstia, de moment no ens està la garjola des
d 'aleshores, de 2012 a 2013. Però, bueno, sí,
el debat és aquest i jo crec que he d 'anar per
un altre episodi. Però, bueno, aquí va la meva
recomanació. Segur que no t 'esperaves això,
però què en portes tu per mi? Uau, nen, déu -n
'hi -do. Escolta, jo et volia comentar, re, no,
pues això, una empreseta que m 'agrada molt i
que la volia portar aquí al programa, però que
ara ja sembla com que és poca cosa. Però mira,
pot ser d 'una altra recomanació, no? Tu saps
que jo, vamos, tu saps que jo miro poques sèries,
de fet, és allò, de quantes vegades he estat
a Nova York? Jo, una o ninguna, saps? Però jo
igual, jo, tio, una o ninguna sèrie. Com jo amb
les pel·lis, miro matxeta i prou. Exacte, exacte.
Mira, per error, en vaig mirar una, perquè una
de les més resolucions d 'any, que jo em sembla
que són coses bastant estúpides en realitat,
perquè són com dates bastant arbitràries que
la gent s 'assigna per fer -se... donar -se encoratjament
i sentir -se bé sobre les coses que m 'havia
fet durant l 'any passat. Però em vaig proposar
fer activitats amb la meva família i una d 'elles
era com... Ells miren moltes sèries i volia mirar
una sèrie amb ells, no? I jo crec que el primer
que li va aparèixer a la meva mare, Recomendado,
li va donar el botó, d 'acord? I és una sèrie
que es diu 1899 dels creadors de Dark. D 'acord?
De què va? Per què em sona? A veure, t 'agraden
les pel·lis de Christopher Nolan? No sé ni qui
és Christopher Nolan, em sona que és un... Va
fer una de Batman, potser? Déu meu. Déu meu.
No, no, vas bé, vas bé, vas bé. Ah, val, val,
val. Sí, sí, sí, però... No, no, no. És un referent,
és un referent. Juga molt amb... amb el concepte
d 'espai... temps i mons paral·lels i està molt
bé si vols veure com un nugget d 'aquesta idea
pots mirar -te Inception o pots mirar -te Tenet,
que és més complex però juga molt amb aquesta
idea i el 1899 també juga amb aquesta idea i
és boníssima i, ostres la vaig mirar amb molt
poca esperança però amb poca esperança de dir
hòstia, mira, doncs Has de fer l 'esforç de sentir
-te aquí amb la teva família mirant una sèrie
que no t 'importa. I nano, no saps com ho veig
disfrutar tu. Bueno, com un porc, tu, rebussant
-se en el funk. Una passada, tio. Una sèrie super,
super, super guapa. Super ben feta. I res, són
vuit episodis. Es veu que havia d 'haver -hi
segona temporada, però no era suficientment popular
per Netflix i l 'han cancel·lat. En fi, així
que una cosa menys que he de fer. Però... Però
està molt bé. Si vols sèries xules, tio, per
mirar en família, te les recomano. Val, apunto.
Però va, deixa'm que et parli del que et portava,
que em fa il·lusió, que és guai. I és un model
de negoci que m 'agrada molt a mi. Perquè...
I ara que havíem de registrar, 180 graus, eh?
Perquè al final... Hòstia, em sap greu, però
tu portaves aquí una història de suspens i jo
et porto una companyia de motos elèctriques,
saps? Però bueno, escolta... Jo després tinc
una cosa de Tesla, vull dir que serà curteta,
per això. Tu volies la llarga i m 'ha dit directament
el contingut hardcore. Merda, haguéssim pogut
començar a parlar de Tesla, veus? Bueno, així...
Com que no em sentia tan malament després. Perquè...
Sóc com el... Saps com el típic nen que li toca
fer l 'examen oral després del més empollon de
la classe? Doncs igual, tio. Doncs... Mira. Jo
et porto GoGoro. La coneixes? No. Lògic que no
la coneguis. Mira. Jo penso que una de les coses
més maques que hi ha en els productes i les empreses,
no només... és el producte en si, sinó és el
model de negoci que porto enrere. A mi és una
de les coses que m 'inspiren més. És a dir, ostres,
penso que pensar un bon model de negoci és alguna
cosa molt complexa i alguna cosa molt difícil.
I no tothom sap fer, perquè fer un producte maco,
a veure, és una qüestió de disseny i és un exercici
de, mira, doncs escolta... vaig a fer alguna
cosa estèticament divertit o novedós o atractiu.
Però, hòstia, enginyeritzar un model de negoci
brillant és difícil, i sobretot que solventi
un problema. I GoGoro és com per mi el màxim
exponent en el tema de mobilitat d 'aquesta idea.
És a dir, per exemple, què és aquesta empresa?
És una companyia de motos elèctriques que va
començar fa molts anys, això també és una bona
història, i és d 'un dels fundadors d 'HTC. De
fet, et sonen els telèfons? Sí, els telèfons.
Jo havia tingut l 'HTC, el màgic. És que, tio,
eren molt bons telèfons de l 'època, tenien un
disseny industrial espectacular. Tenien menys
RAM que res, però eren bons telèfons, sí, sí.
Exacte, exacte. Doncs aquest senyor es va preguntar...
Tu, Àlex, què penses? Tu, Àlex, què penses, tio,
que li fallen els vehicles elèctrics a dia d
'avui? No en tinc ni idea, perquè no n 'he conduït
mai cap, saps? Ni tan sols les motos, perquè
jo no condueixo moto. Però què és el que et ve
al cap? La bateria, segurament, no? Clar, exacte.
El disseny. Solen ser com molt lletjos tots,
en general. Segurament per... Per altres coses
d 'implicacions d 'enginyeria que té, el fet
que no tinguis, doncs, segons quin dipòsit de
benzina i algunes altres històries i que et faci
servir més circuïteria, entenc, no ho sé. Clar,
és que, mira, a mi mai m 'han fet la pregunta,
és que m 'encantaria que algun dia me la fessin,
tio. Saps aquesta pregunta com d 'entrevista
de feina? Això és perquè potser mai m 'he fet
una entrevista de feina, però... d 'aquesta entrevista
de feina com de producte, de dir, tio, digue'm
un producte que t 'inspiri, saps? Tothom va com
i comença a dir el que tu dius, no? Tesla, Airbnb,
a tothom els inspira aquests, no? Però a mi al
final, tio, aquestes respostes estan bé, però
són ok, les sap tothom, gràcies. Al final, jo,
quan penso en un producte que m 'inspira, penso
en quin producte o quin problema quotidià tinc
jo a dia d 'avui. Quin producte hi ha que ho
solucioni d 'una manera magistral, que em solventi
alguna cosa real que em passa a mi? Llavors,
tots aquests productes que surten en base a un
problema i no en crear alguna cosa, jo crec que
hi ha aquests productes que surten en base a
dir vinga, va, doncs vaig a crear una cosa, o
vaig a fer el següent, però és la mítica merda
que mai ningú ha demanat. En canvi, hi ha altres
que diuen, hòstia, Hi ha aquest problema, anem
a crear una bona solució per donar resposta a
aquest problema. Doncs GoGoro jo crec que es
posiciona en aquest angle. I què és el que diu?
Diu, hòstia, quin problema hi ha amb les motos
elèctriques d 'avui? Diu, les motos elèctriques
tenen un problema. I és que bàsicament no tenen
bateries. I el rango que tenen és molt curt.
Llavors, són molt cares i mai podem substituir...
A tots els mòpets i totes aquestes coses que
estan circulant pel sud -est asiàtic i per les
ciutats europees, no? Llavors ells què diuen?
Doncs anem a enfocar -nos primer en el problema
de la distància elèctrica abans de crear una
cosa que mai ningú ha demanat. Llavors aquests
dius el que fan és brillant perquè van començar
fent les motos però van dir no, no, no, no, no,
no. El negoci no està aquí. El negoci és una
subscripció. Han dit, hòstia, té una subscripció
a què? Llavors el que han fet és que han creat
un model brillant en el que tu el que tens és
una ciutat, ells van per ciutats, on les fleten
de kioscos, on tu vas, pares la moto davant,
treus una bateria i deixes la teva. És a dir,
quan se t 'acaba la bateria, vas allà i la canvies.
És com amb piles. Les piles del comandament de
distància. Si els hi ha anat bé, mira si els
hi ha anat bé, que a part que ara ja és una companyia
pública, però mira si els hi ha anat bé el rotllet,
que ara el que estan fent és que estan sent proveïdors
de piles, com tu dius, d 'altres motos. És a
dir, d 'altres marques. Altres marques estan
adaptant com al seu estàndard. I hi ha una empresa
que és un dels fails tipus ceranos més grans
que va haver -hi a la història, que va aixecar
molts billions, que no sé si la recordes, que
es deia Better Place, companyia de cotxes, Israeli,
va cremar en inversió, però t 'estic parlant
de fa molts anys, on bàsicament... Estava intentant
fer aquesta idea i estava intentant executar
aquesta idea però amb cotxes elèctrics. I va
fallar estrepitosament. Va fer un pet però de
no entendre res. I clar, muntar un negoci d 'aquest
tipus a les esquenes d 'un fracàs com aquest
és tenir un parell d 'ous. Perquè és dir -li
al món, vaig a fer exactament el mateix, però
a mi em sortirà bé. I llavors dir -li, bueno,
ara vés amb cuidado. Però, hosti, si et fixes...
I, de fet, jo aquestes motos les he vist, eh?
Les he vist a Madrid. Però crec que allà no hi
ha el deployment de quioscos. Això, per veure
això, has de veure les ciutats que tenen com
flatades, ells, no? Llavors ells el que fan és
que posen com quiosquets d 'aquests on el que
tens és tot de bateries carregades. Llavors ells
posen les bateries allà i es van carregant. Llavors
el que el tio explica és que... En països en
què realment això, i aquí està la jugada, que
a mi això em sembla brillant, en països que els
di... d 'alguna manera legalment els permeten
fer aquest tipus de coses, juguen amb les...
amb els deltes de preu de la llum. Llavors, quan
la ciutat requereix de llum aquestes bateries,
retornen a l 'activitat de la red i després les
recompren quan la poden carregar realment amb
més temps, no? Però, hosti, Ho penses i dius,
tio, quin model de negoci més brillant. O sigui,
perquè la moto costa 4 d 'urus, perquè la bateria
no te la cobren. El que et cobren és l 'inscripció.
Llavors el que et diuen és, clar, què és el que
fa cara a una moto? Tio, les bateries. Què és
el que la gent està cagada, cony, amb el range
anxiety aquest, no? De dir, hòstia, només puc
fer tants quilòmetres, d 'acord? Doncs aquests
diuen, mira, et baixaré el cost de la moto...
i el que et cobrerà és una subscripció per quilòmetres
en funció de la quantitat de quilòmetres que
vulguis fer. Llavors, tu pots agafar tantes bateries
al mes, llavors et baixa el cost de la moto,
però per altra banda, oblida't del range anxiety
perquè tu pares a la gasolinera, entre cometes,
és un quiosc, fas un swap de la bateria, tens
bateria nova, no t 'has de preocupar per res,
i aquesta és la teva història. Llavors, em sembla
un producte... Tio, que potser és un fracàs de
l 'hòstia, però que ha fet dues coses que em
semblen brillants. Bueno, n 'ha fet tres. La
primera és posar -la en un vertical que m 'agrada,
que és la mobilitat, que ja ho saps, que a mi,
tio, si hem de parlar de coses amb rodes, podem
parlar -ne molt. Però la cosa brillant que ha
fet, per mi ha estat dir, vale, o sigui, et solvento
el tema del cost, et solvento el tema del range,
i t 'ho poso tot darrere d 'un model de negoci
que és preciós, en el que jo et puc vendre la
moto, però és que a sobre el que puc fer és que
puc activar una capa de subscripció, per tant
tinc un recurring revenue que és l 'hòstia, i
puc llicenciar aquest model a tercers de marques,
perquè fer una moto té un cost molt baix, i jo
puc llicenciar aquest model de bateries per altres
persones. I tu, bona merda, tio, bona merda,
o sigui, em sembla bé, saps? O sigui, al final...
La reflexió aquí una miqueta és que l 'única
manera de fer la micromobilitat rendible com
a empresa, perquè tots sabem que totes les empreses
de mobilitat perden pasta, és entrant al B2B
i potser no pensant tant en el consumidor des
del punt de vista de no fer -ho consumer -cèntric.
Crec que aquí han pensat més en el de, anem a
solventar una solució que podem aplicar directament
en un B2B claríssim. és el tema aquest de vendre
-li als altres fabricants, però veig que tenen
Yamaha com a client, vull dir, Yamaha i altres
marques que jo no conec perquè estic fora del
sector, però entenc que són marques importants.
I que és el que Uber li va aportar molts anys,
molts anys, no? Sempre es va focalitzar molt
en el bitumí i després va veure que amb els anys
la gent pagava pel seu algoritme, per les seves
APIs, pel seu càlcul de rutes, etcètera, etcètera,
i tenen una línia de bitumí. que la gent no coneix,
però bàsicament és com la que manté l 'empresa
més o menys en números propers als verds. Perquè
és que la micromobilitat no dona per menjar,
no és eficient. I estem parlant d 'Uber, que
és el número 1 en aquest sector. Potser aquesta
gent ho han fet rendible. perquè han atacat el
problema d 'una altra manera. M 'agrada molt
el concepte aquest de les piles, vull dir, de
les bateries recarregables de manera instantània.
I crec que està bé. Bona història. Vols que fem
una altra de mobilitat? Sí, però fixa't en aquest
punt de mobilitat, perquè és que a mi hi ha una
cosa que encara és el que més m 'agrada, i sí,
ara anem a la teva de mobilitat, si vols, però
és que m 'entenen com els tres verticals. És
a dir, ells et poden vendre una moto, D 'acord?
I te la venen i tu la pots tenir com tu. Però
tu, a més, ells són la capa que generen aquest
que ells diuen GoShare, que és el seu concepte
de GoGoro deployat en una ciutat com a bike sharing.
És a dir, no només et venen la moto i després
et deployen al network, sinó que ells es fan
com partners amb ciutats directament i diuen,
mira, aquí deployarem el GoShare. Bàsicament
és com el seu vertical de mobilitat compartida.
I igual això és el que vaig veure a Madrid en
el seu dia. T 'ho hauria de mirar. Però és que
tenen un munt de ciutats, Àlex. Un munt, tio.
És una passada. Estava veient i sud -est asiàtic
no és un mercat fàcil. Molt fragmentat, molt
poca estabilitat a nivell de business, però d
'altra banda, alta densitat de població i si
tu vols motos, és el lloc adequat, vull dir.
Evidentment. tothom que hagi estat a països com
Indonèsia o Tailàndia sap que allà la gent es
mou amb moto perquè és l 'única manera de no
patir, de no estar aturat a la carretera durant
quatre hores per fer un tram de 30 quilòmetres.
Vull dir, les motos, l 'única manera de poder
-te moure. Per tant, suposo que té sentit que
hagis sortit per allà. Va, vinga, doncs explica'm
Tesla, va. Què tenim? Una cosa ràpida. Saps qui
és el tio que va trencar el referral code de
Tesla? Ah, me 'n vas parlar, oi? Sí. És que la
història és molt bona, tio. La història és molt
bona. A mi sempre em fascina... Per què porto
això? I aquesta història la vaig treure al podcast
de My First Million. Allà l 'expliquen bastant
millor. A mi sempre em fascina la gent que acaba...
Com t 'ho diria? Trobant les escletxes necessàries
ja no per enriquir -se, sinó per dir, ei, això
és completament legal, potser no és moral, no
és ètic, però m 'ho permeten fer. Hi ha algunes
coses millors que altres. Jo crec que el que
va fer aquesta persona està bé. No va enganyar,
potser va ocultar alguna part de la història.
Aquest tio és un tio que va aconseguir tenir
un... un exercet de Tesles gràcies a que Tesla
tenia el típic programa de referral. Referral,
per qui no ho coneguis, és quan tu recomanes
el típic enllaç d 'afiliació al que tu li passes
a una altra persona. Si tu fas servir Duolingo,
doncs pots convidar els teus amics amb el teu
enllaç i això et dona un mes gratis de Duolingo.
I com que contra més gent convides, doncs cada
amic et dona un mes gratis. És un exemple. Si
ho fas amb Uber... cada persona que convides
a Uber potser et dona 15 dòlars o 15 euros en
crèdit d 'Uber que tu pots fer servir. El que
va fer aquest tio, que és un youtuber, és que
li va flipar molt Tesla des del principi. I aleshores
la història comença el 2008 quan comença a sentir
i parlar de Tesla. Però fins al 2016 no es compra
un Tesla. Aleshores encara no hi havia referent
al programa. Feia vídeos a YouTube, però tampoc
era tan conegudíssim. Però comença a posar, s
'especialitza en posar vídeos de Tesla. Llavors
la gent comença a seguir molt per això. Total,
que en una d 'aquestes es compra un Tesla i...
posen el referral program. Tesla ja començava
a escalar per aquella època i em sembla que tenien
un programa pel qual per cada 5 amics teus que
es compraven un Tesla te 'n donaven un. Què va
fer aquest col·lega? Va crear un enllaç per fer
una URL més bonica amb el seu codi de referral
i el va començar a posar als vídeos. I de fet,
per tenir una miqueta més nous models, potser
en llogava un per fer els vídeos de les meves
impressions del model 3 de Tesla, per dir alguna
cosa. Clar, què passa? Que de cop i volta aquests
vídeos es van fer molt famosos, es van fer semivirals
perquè Elon Musk o li va comentar algun, o li
va fer like a Twitter, se 'ls va tenir alguna
interacció, i clar, de cop i volta comença a
tenir 300 persones. Va arribar a 300 o 500 persones
que s 'havien comprat Tesla. Què vol dir? Que
el tio es planta amb 50 cotxes de Tesla. Al final
va pujar més fins que ho van tallar al cap de
2018. Ho van tallar al cap d 'any i mig, dos
anys. Probablement va ser per culpa de... Per
culpa seva, jo crec que, directa o indirectament,
és un tio que va fer això. També, a l 'entrevista
que li fan al podcast de My First Million, també
diu que havia fet, literalment, desenes de milers
de dòlars en crèdits d 'Uber, val? Si no, centenars
de milers de dòlars. I el tio, el tio, diu, jo
mai he pagat per un Uber, saps? Perquè, diu,
literalment, s 'ha batint com a mínim cinc xifres
de crèdit d 'Uber perquè el seu referral code,
l 'enllaç de... d 'afiliació està por ahí. Ha
circulat ja tant, ho va fer una web. Clar, quina
trampa va fer? Trampa cap. Trampa cap, un model
lícit i les regles estan allà. Què passa? Que
èticament, i això s 'ha descobert una miqueta
més a posteriori, quan tu et pots lucrar d 'un
programa de referral com aquest, tècnicament
ho hauries de dir. Si jo faig un contingut al
meu blog i poso els meus codis d 'afiliació per
les eines, una eina que estic recomanant, ei,
si a tu t 'interessa, doncs jo què sé, saps,
Basecamp, que és l 'eina de project management
que faig servir, o Trello, saps, per la gestió
de tasca, etcètera, etcètera, que totes tenen
un programa de referral, si fa no fa, ho hauries
de dir, val? Hauries de ser honest i dir, escolta,
que jo amb això em guanyaré uns calerons o...
Crèdit. No és que et paguin les empreses, et
donen crèdit, que tampoc són diners físics que
tu puguis utilitzar. Però, ja no estàs pagant,
et suposa un estalvi. Èticament, ho hauries de
dir. Aquí és com l 'ataca que li trobo a l 'actuació
d 'aquesta persona. Però sempre m 'ha fet gràcia
trobar qui és... la persona, perquè tu sempre
tens la idea. Jo no sé tu, Marc, però jo sempre
busco els buits legals a les coses o com poder
-me aprofitar dels sistemes, sobretot quan penso
que els sistemes no són justos. I bé, o no són
justos o no són accessibles per mi per venir
d 'on vinc. I aleshores penso, dic, hòstia, si
jo hagués descobert això en el seu moment en
Tesla, hauria buscat la manera de tenir un Tesla
gratis. No ho hauria aconseguit. I segurament
no hauria posat ni mans a l 'obra a fer a fer
les accions pertinents perquè em poguessin otorgar
un Tesla. Però se m 'hauria acudit i me les haurien
pescat una miqueta com per dir de quina manera
es podria fer, vull tenir un Tesla gratis. Sempre
he pensat en tenir coses gratis. I em fa gràcia
llegir sobre les històries de gent que ho aconsegueix.
O sigui que gràcies a aquest senyor Tesla es
va adonar que perdia molta pasta amb aquest model
i per tant el van discontinuar. el sistema de
referrals és una cosa que està molt, molt, molt
esquempada a nivell de... Sobretot més en software,
no? Que en hardware. I... Però sempre hi ha algú
que es dedicarà a explotar el... el sistema,
eh? I sempre em fa molta gràcia perquè penses
des del punt de vista del disseny d 'aquests
programes ho hauries de tenir en compte. Però
no ho tens en compte perquè generalment saps
que les probabilitats que això passi són tan
baixes que el cost de cobrir -te és massa alt
i prefereixes jugar -te -la i que quan passi
ja... ja te 'n preocuparàs, saps? No pots cobrir
totes les casuístiques. És més fàcil cobrir el
80%, el 90 % de les casuístiques i ja està, perquè
aquell 10 % que no has cobert et suposa un esforç
infinitament més gran que el que has necessitat
per cobrir el 90%, no? I aquí trobo que és un
gran exemple i m 'agrada molt aquest tipus d
'històries. Coneixes això o no? Això coneixia
per tu perquè m 'ho vas dir i ara no recordo
quan. També et diré una cosa i d 'aquí ve la
meva pregunta d 'entrevista de feina. Àlex, posa'm
l 'exemple del millor moment en què tu creguis
que has hackejat el sistema. Hòstia, segur que
en tinc, eh? Segur que en tinc. Abans he de dir
que he pensat una cosa, i que t 'ho vaig dir
a tu en privat, i que crec que l 'episodi anterior
vam perdre l 'oportunitat d 'anomenar l 'episodi
Foca Tesla. Vull dir, que quedi en acte. Consti
en acte que se'm va acudir això, però també et
diré que un dels meus superpoders inútils, sempre
ho dic, és que se m 'acuden les bones idees després
d 'haver executat ja les idees mediòcares. I
llavors dic, merda, ja és massa tard. Crec que
vam posar un molt bon títol, el pilota automàtic
de Tesla, però que foc a Tesla hauria estat boníssim.
Però sóc aquella persona que, quan ja s 'ha anat
d 'una conversa, pensa, hòstia, s 'hauria de
dir d 'això, o se m 'ha acudit una broma molt
bona cinc minuts després que ja haguem canviat
de tema. Quan he hackejat el sistema? Hòstia.
Mira, ah, mira, vaig seguir el sistema, però
vaig ser honest amb això. Fa un parell d 'anys
comprant l 'entrada per un festival de música
que vaig quedar a Noruega, que es diu Inferno,
és un festival de black metal. No sé per què
vaig tenir la inspiració de pensar, dic, em sembla
que aquí hi ha alguna cosa que no està bé. No
sé per què ho vaig veure i vaig pensar, dic,
espera, o sigui, em va semblar veure que el...
que el preu es passava, o sigui, no estava...
Com explicar -ho d 'una manera no molt tècnica?
És a dir, el valor del preu de l 'entrada s 'agafava
directament de l 'HTML i no de la base de dades.
Tu diràs que és no molt tècnica. Què vol dir
això? Si tu vas a una pàgina web i selecciones
una entrada d 'un concert, et pinten el preu,
però el preu que va a la... passarel·la de pagament,
el va recuperar en base de dades i aleshores
aquell valor és el que es passa a la passarel·la
de pagament. Aquí estava implementat d 'una manera
diferent. Passava el preu que estava pintat.
Si el preu era 300 corones noruegues o no sé
quina és la moneda de Noruega, però recordo que
era un 300 i alguna cosa, jo vaig canviar l 'HTML
amb l 'inspector del Chrome i vaig posar A zero
donava error. Pots dir, què passa si poses una
corona a Noruega, no? Que em sembla que és, no
sé quanta pasta és, però deu ser literalment
set cèntims o una cosa d 'aquestes, no? I va
funcionar, val? És a dir, vaig pagar menys d
'un euro per una entrada de concert que igual
em val 150, val? És a dir, és un festival. En
això que els vaig passar un correu del pal. O
sigui, jo en aquell moment vaig dir, bueno, saps?
Vull dir, dic, com a... Tothom sap les tesis
de... del hacker ètic, que és el de, ei, he trobat
un fallo a la teva pàgina web, vaig a comunicar
-t 'ho, els ho vaig escriure, els ho vaig dir,
i m 'han dit, sí, sí, és una cosa que tenim...
No tenim pressupost per solucionar -ho, sabem
què passa, gràcies per dir -nos -ho, però ja
ho teníem identificat. Podia haver estat que
no ho tinguessin identificat, eh? Segurament
m 'haurien... Jo crec que si ja ho tenien identificat,
m 'haurien escrit i m 'haurien dit, ei, tio,
aquí ha passat alguna cosa rara, aquesta entrada
no és vàlida. Però és la que em ve més al cap.
Jo havia fet bastantes coses d 'aquestes en el
seu moment perquè, quan estic interessat en el
desenvolupament des que era jove, sempre em dedico
a buscar quines coses estan trencades a les pàgines
web i a les coses que faig servir. Aquesta és
la que se m 'acut més recent. Segurament no és
la millor, però de tant en quant trobo coses
d 'aquestes. També crec que és més fàcil trobar
aquests forats en països Anem a dir més honestos
com els nòrdics. No, no, però escolta, escolta,
perquè això és bo, perquè jo penso que aquesta
gent no es planteja que un espanyol pot utilitzar
el producte. És a dir, on vaig amb això? Me 'n
recordo que fa molt temps a la Uni, i clar, això
fa molts anys, eh? Necessitant com una espècie
de paper que sabia com de comprar internet, no?
I llavors valia com em sembla que era un euro
la còpia. I era com, a veure... Si compra un,
la resta se 'l fotocopia. Igual això no és com
alguna cosa que el nòrdic pensi que l 'espanyol
farà. El nòrdic paga i el següent també paga.
En canvi, l 'espanyol pensa què puc fer per no
pagar. Ho sento per tirar el tòpic, però generalment
els sureños som una mica més. Els sureños som
una mica més. A veure si ens cau el coco de la
palmera i avui no hem d 'anar... a treballar
per menjar. Mira, et dono un altre exemple. Me
'n recordo que fins fa uns anys, i ara no sé
quantificar el número d 'anys, però els peatges,
que sempre he pensat que és una cosa... És una
cabronada i és una injustícia bestial. O sigui,
el benefici que entren dels peatges versus el
que haurien d 'estar cobrant perquè el deixen
molt més temps de... del que necessiten per recuperar
inversió, és superinjust. Fins fa uns anys els
peatges no tenien la tecnologia per validar si
una targeta de crèdit o dèbit tenia fons com
per pagar, si era vàlida. Per no crear els colls
d 'ampolla allà, perquè una de les coses més
incòmodes del planeta, Marc, quina és? Que vas
a pagar un peatge, tens cotxes darrere i no funciona.
És les pitjors sensacions del planeta i a mi
m 'ha passat alguna vegada. I vaig pensar, com
es pot fer per no pagar peatges, bàsicament?
I havia llegit per foros d 'internet que els
peatges el que fan és simplement validar que
sigui una targeta de crèdit i punto, i et deixen
passar, et cobren a posteriori. Et cobraven a
posteriori aleshores i crec que encara ho fan,
però ara tenen algun sistema més sofisticat.
Una de les tàctiques era posar una targeta de
crèdit estrangera que no tingués fons. I llavors
amb això podies anar a peatges per tota Espanya.
Vaig estar fent servir això bastant de temps.
Perquè, clar, això ho notifiquen a l 'empresa
d 'allà i diuen no sé de què m 'estàs parlant
perquè no ho pagues al moment, saps? S 'ha de
cobrar al moment, si no, és una cosa que no és
lícita. I aleshores això va estar funcionant
bastant temps. Recordo que potser fa 5 o 6 o
7 anys, si és que fa 9 que no tinc cotxe ja,
doncs això funcionava així. És una d 'aquelles
coses que no va transcendir molt, però si estaves
en el circuit i et dic jo sempre he buscat maneres
de tenir coses gratuïtes, sobretot les que em
resulten injustes. No buscaré la manera de tenir
coses gratuïtes de les botigues, com robar, o
les màquines de vending. No. Però aquesta en
concret, hòstia, les peatges tinc molts conflictes
emocionals allà. O sigui, vas trobar com el 42424242
dels peatges, no? No sé què és això, però és
el codi per tenir què. El 42424242 ja sabem què
és, però vull dir, però... Tio, pensava que sabies
això. És com el del Simpson, com el del Nutelar.
El 424242 és la targeta de Depp de Stripe que
pots posar. Ah, d 'acord. Pensava que era un...
pensava que era la contrassenya d 'alguna cosa,
també em deia que m 'anaves a dir alguna cosa
no, tio, 42, 42 és la mítica, a mi m 'han arribat
a preguntar si això funciona de veritat, imbècil
que és només per test sí, sí en fi, tens alguna
altra cosa per mi Marc o ho deixem aquí? ho deixem
aquí Àlex, tenim bones històries 42, 42 dels
peatges