Estàs nerviós? Ara sí, estic nerviós perquè he
fet recerca. I com que no vinc preparat, perquè
em vas dir que no vingués preparat, els meus
deures han sigut la inacció. Estàs nerviós perquè
és un tema que penses completament sense saber
el que és i et fa il·lusió saber del que parlarem?
O estàs nerviós perquè ets un puto control freak?
I et molesta molt no saber, o no estar sota,
no tenir el control del que passarà en aquest
episodi. Sí, és més el segon, és més el segon.
Malgrat... M'agrada molt aprendre, i saps que
jo soc molt fan, sens dubte no saber de què anem
a parlar, encara que algú... algú... em puc imaginar,
eh? Perquè si anem de... signes negres... i d
'aquí a elefants i meduses, doncs imagino que
la cosa vindrà per alguna cosa semblant, però
tampoc ho tinc molt clar. Estic nerviós, tio,
no controlo la situació, doncs sí. Avui parlarem
de fenòmens socials i geopolítics, que són coses
que canvien el món. I per què parlarem d'això?
Perquè vaig sentir una conferència l'altre dia
de l'Antonio González Barros, que vindria a
ser el pare d'Internet Espanya. el fundador
del Grupo Intercom, del qual han sortit projectes
com Softonic, com Infojobs i altres grans portals
d'internet, en el que, i la teoria no és seva,
ell feia un recopilatori de tots aquests animals
gairebé mitològics que ajuden a explicar aquesta
fenomenologia que està canviant el món. I per
què és tan rellevant? Perquè és que cada cop
estan passant més esdeveniments de gran escala,
d'impacte mundial. que sembla ser que són difícils
de predir, però que et canvien el planeta, no?
Tradicionalment s'havia parlat sempre dels signes
negres. Suposo que molta gent que ens escolta
estarà familiaritzada amb l'expressió aquesta
de que és un fenomen, que és molt, molt, molt
estrany que passi, de molt poca freqüència, d
'aquí que es digui un signe de color negre, perquè
habitualment són blancs, no? Si veure un signe
ja és estrany veure'n un. Si blanc és estrany,
veure'n un negre és una cosa com, ostres, és
completament inesperada, no? I l'exemple clàssic
que es posa és el de la crisi de Lehman Brothers,
per exemple, o el dels atemptats de les Torres
Bessones de l'11 -S d'Estats Units, no? D'una
manera més o menys desafortunada, o no molt acurada,
es diu que el Covid va ser un signe negre. I
molta gent ho considera com a tal, malgrat que,
pels experts, no és així. L'expressió signe
negre crec que ve de l'any 2007, avui he fet
recerca, avui porto números i porto dates, i
a partir d'aquesta data han sortit aquestes
altres terminologies, que són els altres tres
tipus d'animals que explicaré una miqueta avui,
i els podem anar lligant, si tu vols, amb les
diferents crisis. que tu i jo hem viscut, perquè
no ens enganyem, vull dir, som, si no recordo
malament, del mateix any, un any amunt, un any
avall, no hem viscut 50 crisis. Però aquesta
gent que parla de tot això, doncs, va viure a
les puntocom treballant, va viure als anys 90,
va viure la Guerra Freda, va viure no sé què,
o sigui que han viscut moltes més coses i tenen
molta més perspectiva històrica, no? Aleshores,
el primer... ja passem del signe negre perquè
pràcticament se'n parla moltíssim, hi ha molta
mitologia i molta literatura al respecte d'aquests
fenòmens, com deia, d'alt impacte i de zero
predictibilitat, que passen d'un dia a l'altre
i dius, hòstia, què ha passat aquí? Ja ens ha
canviat el planeta, ens ha canviat la societat,
ens han canviat els models econòmics, ha disruptat
o disromput o dis... no sé què, perquè no sé
com conjugar aquest verb. com ens comportem.
El següent, que a mi em fa molta gràcia, és l
'elefant negre. Saps què és un elefant negre,
Marc? T'ho pots imaginar? A veure... Si és negre,
entenc que serà per algun motiu semblant al del
signe. És a dir, alguna cosa tindrà a veure amb
que sigui un event molt estrany. Vas bé. I per
què és un elefant? O sigui, el signe no te l
'esperes, però ni per dreta ni per esquerra.
Per tant, l'única cosa que em pot canviar seria
que l'elefant igual estigués a les peres. És
que no ho sé, no ho sé, no tinc ni idea. No ho
has desencaminat. No ho has desencaminat. Llavors,
il·lustra'm. L'elefant negre és un element,
un esdeveniment també d'alt impacte, però ve
de l'expressió en anglès en Elephant in the
Room. Tothom en parla. No, tothom sap que és
castellà, però ningú en parla, d'acord? Incomoda.
La situació és present, tots en som conscients,
però ningú se'n parla, d'acord? En castellà
hi ha l'equivalent de qui en li pondrà el cascabel
al gato, d'acord? No sé en castellà com en català
com es diria si hi ha una expressió per dir l
'elephant in the room, no? En aquest cas, per
exemple, seria, jo tinc, he llegit bastants exemples,
però hi ha alguns que afegeixo jo, d'acord?
El clàssic, el clàssic que se'n parla és el
de la crisi climàtica. És com un, bueno, tots
sabem que existeix, però no se'n parla gaire,
quan se'n parla es passa de puntetes. Són aquestes
merdes a Davos que tot de multimilionaris volen
en jets privats per parlar sobre el canvi climàtic.
Molta gràcia. I em venen moltes ganes de matar
quan veig aquestes merdes. Però hi ha altres
fenòmens d'alt impacte que farien trontollar
la societat. si esdevinguessin realment un gran
problema, si es despertessin, per exemple, el
racisme estructural, el control de matèries primeres,
com petroli i gas, per països amb governs dictatorials,
o inclús el Brexit, si són d'aquestes coses,
bueno, no, no, això ja ho anem tapant, es passa
de puntetes, però realment quan es destapen i
passa alguna cosa, hòstia, té un esdeveniment
de... té una conseqüència d'alt impacte. I molt
similar a l'elefant negre, i aquí hi ha un concepte
que aquí sí que és encertat, és el del rinoceront
gris. El del rinoceront gris, i aquí m'avanço,
ja no t'ho pregunto, és un esdeveniment que
veus que està venint cap a tu a gran velocitat
i que també és d'alt impacte. Si la diferència
entre l'elefant, si l'elefant no se'n parla,
el rinoceront se'n parla molt, perquè tothom
ho veu, tothom sap que vindrà i tot i així no
es fa res per prevenir -lo. Per què és gris?
Aquí em fa molta gràcia l'explicació perquè
hi ha gent que li agrada rinxar el rínxol i diu
que hi ha quatre tipus de rhinocerons grisos,
pots fer -te les palles mentals que tu vulguis,
no? Però el concepte del gris m'interessa perquè,
clar, si et fixes parlem de cigna negra, elefant
negre, meduses negres, i el rhinoceron és gris.
Per què? El que he llegit és que els rhinocerons
tradicionalment es parla de rhinocerons blancs,
o rinocerons negres, però en realitat no hi ha
cap rinoceró que sigui blanc ni cap rinoceró
que sigui negre, tots són grisos, són diferents
escales de grisos. Per tant, aquells que es parla
que són de certes coses que poden ser d'una
variabilitat més o menys diferent, és a dir,
que el seu impacte pot ser més o menys diferent,
és alt, però que tenen naturaleses força diverses,
però totes són com, bueno, difícils de conjugar,
difícils d'escriure, difícils de classificar.
Però el que és graciós, el que causa gràcia és
ve cap a tu a gran velocitat, te'n vas tirar
i tot i així no fas res per prevenir -ho. Hi
ha molts casos, hi ha molts exemples. A mi m
'agrada el de, portant -ho sempre al meu terreny,
el terreny social, que és el de les retallades
en el sistema sanitari. Espanyol, català, posa
-li el color que tu vulguis. Tu saps que això
petarà algun dia. Però, tot i així, no segueixes
fent res. Segueixes deixant que els putos governs
vagin retallant i retallant i retallant el sistema
sanitari. Si vols, el sistema educatiu també.
És un problema que veiem de manera endèmica des
que nosaltres hem passat pel sistema educatiu.
Vas veient que es fan retallades, que es fan
certs canvis que no tenen cap tipus de sentit.
I tot així, dius, això algun dia petarà. I tot
així, no fots res. La crisi de les pensions,
l'envelliment... endemic d'Espanya, de la població,
i fins i tot el conflicte a Ucraïna. Tots ho
vam veure amb Crimea, ho vam veure amb Donetsk,
i al final això ha acabat petant. És un altre
exemple que potser està més... Després ja parlarem,
si vols, de coses específiques, a veure on les
classifiquem totes aquestes, tipus FTX, lo de
Twitter, una miqueta lligant -ho amb l'episodi
anterior. I l'últim... Marc, les meduses negres.
T'atreveixes a predir de què van les meduses
negres o no? No, però és que em costa una mica
entendre la diferència entre l'elefant i el
rinçeron. O sigui, perquè al final tu m'has
posat la crisi climàtica com un exemple d'elefant.
I te'l compro, eh? D'elefant inderrum. Però
també te'l compro com un rinçeron. És a dir...
Sí, ho veig, ho veig. I jo també ho penso. O
sigui, potser estem arrissant massa la metàfora
animalística. No ho sé, eh? Vull dir que potser
volem posar més fauna de la que toca. Jo crec
que també, eh? Si llegeixes bastants articles
i tot això, que és una miqueta greu fet, hi ha
gent que els fica en una categoria o una altra,
eh? Per això et dic que... Bueno, saps? Potser
la diferència és que un té més... et ve més ràpid
que l'altre, i el que dèiem, no? Un, saps que
vindrà i l'altre no saps quan passarà. Potser
jo m'imagino que l'elefant se'n parla des
de fa tant de temps del canvi climàtic i dius,
bueno, ho sé, és que potser no passa mai, tot
i que veus efectes, evidentment, però no veus
com la gran explosió quan arribarà i el rinoceró
és d'un impacte immediat. T'ho compro. Jo tampoc
veig que haguem d'anar... Veig massa teoria
o massa palla mental amb aquest això. Però sí
que el que m'ha agradat força... és el de les
meduses negres. Hòstia, les meduses... El del
negre ja t'ho penso, eh? És igual que el signe
i l'elefant, eh? Sí, el negre igual per aquí.
La única diferència que jo veig entre els animals
que has mencionat i la medusa... És que la medusa
pica, saps? Hòstia, el signe... Igual no... L
'elefant, el veig majo. El rinoceró, jo crec
que és un tio que, si et deixes tranquil, tampoc
molesta gaire. Però potser la medusa és més tocapilota,
saps? És allò que, sense voler -ho, potser et
pot fer mal. No, no, per aquí, no? No, per aquí.
La diferència és... No, no, ho sento, eh? Això
està volent portar l'analogia animal com massa
lluny. No, aquesta té tot el sentit del món.
L'elefant i el rinoceront, no d'allò. La diferència
que hi ha entre signes, elefants, rinocerons
i meduses és que els primers són animals bastant
que actuen en solitari. La diferència de les
meduses és que són esdeveniments de petit o mitjà
impacte que per si sols no passa res, no et canvien
el món. Però si et ve una bandada de meduses
enorme, et col·lapsa el planeta sencer. I aquí
sí que et posa l'exemple de dir, mira, per exemple,
tu imagina't que coincideix que Xina bloqueja
totes les exportacions perquè diuen, hòstia,
hi ha un rebrot de Covid o el que sigui, tanquem
exportacions. Fantàstic. Un tio s'empana i d
'aquí a una volta et bloqueja el vaixell cargo
aquest enmig del canal de Suez durant unes setmanes.
I d'aquí a una volta explota un volcà a Islàndia
que el que fa és que et prohibeix tot comerç.
aèri per sobre del meridial de Lyon, no? Del
paral·lel, perdó. Aleshores, clar, què passa?
Que aquestes coses, per si aïllades, sí que et
suposen un cacau, però que són fenòmens independents
que, posats en una mateixa bossa en un mateix
moment, te la lien part, i et bloquegen tot el
comerç logístic, totes les operacions d'importació
-exportació a nivell mundial. I crea un pitote
al·lucinant, no? Aleshores, aquest és el concepte
de les meduses negres. I aquest m'agrada molt
perquè crec que a l'últim episodi que vam parlar
de la tempesta perfecta, el que dèiem que, hòstia,
la tempesta perfecta de Twitter, doncs d'aquí
una volta donant veu a l'extrema dreta. Es presenta
Trump. Tornem a tenir certs personatges amb una
certa rellevància, com si Joe Rogan, Alex Jones,
etcètera, aquesta gent que se'ls torna a donar
bola. Les midterm... d'Estats Units i de cop
i volta, coses que més o menys podrien estar,
no podrien estar molt, molt, molt connectades,
o sí, t'acaben creant un problema molt, molt,
molt més gran a nivell de país. I ja que som
les coses que passen als Estats Units, ja ho
sabem que la resta del món, com a complets ignorants
que som, les acabem comprant com si fossin realment
els líders del món lliure, els self -appointed
leaders of the free world que són Estats Units,
no? Aleshores, m'agradaria comentar una miqueta
aquests fenòmens, a veure com veus tu de les
coses que m'has estat veient. Perquè, clar,
des que hem començat a treballar tu i jo, que
més o menys calculo que tu també devies començar
2008, 2009, 2010 a currar, n'hem viscut unes
quantes d'aquestes. Vinga, va. Primer aneu a
començar mirant els fenòmens aquests, d'acord?
Hi ha alguns que em sap greu... ja existien anteriorment
pel que m'estàs explicant, però se'ls ha volgut
brandejar amb un nom fancy perquè potser puguin
publicar -se alguns articles. Per exemple, el
de les meduses, les meduses, és literalment un
fenomen que va explorar en el seu dia Alfred
Kahn, que es diu La tirania de les petites decisions,
que bàsicament és un... Bàsicament és un exemple
de llibre de la tragèdia dels comuns. No sé si
ets molt familiar amb la tragèdia dels comuns,
però bàsicament el que va passar aquí és que
en uns terrenys de Gran Bretanya la gent posava
a pastar els seus animals i llavors, pel fet
que un animal pastés allà, no passava res. el
fet que tothom ho posés degradava l'ambient
a un nivell que ho feia pitjor per tothom, i
per això es diu tragèdia dels comuns. És una
situació on les petites accions acaben desenvolupant
un problema molt gran per la resta, i llavors
la tirania de les petites decisions en concret,
concretament, és un exemple o una representació
d'aquesta tirania dels comuns, on es representa
com una falla de mercat. però amb la gran diferència
que aquí diferents decisions individuals porten
com a una conseqüència acumulativa molt desastrosa.
Per tant, les meduses, tirania de les petites
decisions, descoberta com fot 60 anys. Però vale,
la comprem, ens agrada més la medusa, la gent
normal es queda més amb el rotllet, estic d'acord.
Però també hi ha una cosa. De fet, l'exemple
de les meduses no és casual perquè es veu que
el van treure d'un fenomen que va passar amb
un reactor nuclear a Suècia que els canals de
refrigeració que agafaven aigua es van col·lapsar
per un grup de meduses que va entrar pels canals
de refrigeració i va bloquejar un reactor nuclear
i va deixar sense energia no sé quina part de
Suècia durant uns dies. Per això que dius, una
medusa no hauria fet res, però 100 meduses se't
colen per aquell canal i te l'alien pardes.
És el que... En broma diuen, home, un hamster
no et farà mal, però tu imagina't que t'ataquen
10 .000 hamsters, et poden menjar viu, saps?
Al final totes les petites coses sumades, per
improbable que sigui, et poden acabar destrossant,
no? Però... És el que deia, per exemple... Bé,
em deies que crec que t'he tallat. No. Anava
a tornar al teu punt, perquè m'has fet una pregunta
que no t'he contestat. La pregunta era, des
que portem treballant des dels 2008 -2010, s
'han accelerat molt les coses. Jo no sé si t
'ho he explicat alguna vegada, crec que sí, ho
hem mencionat algun cop. Aquest concepte de Tim
Urban, que és aquest paio que fa aquest blog
que es diu Wait But Why, té aquest concepte que
és molt bo. Sí, és un mític, és un mític. I el
temps que necessites per portar algú del passat
cap al futur perquè li doni un atac de cor. Llavors,
ell què és el que diu? Mira, abans, si tenies
un tio del paleolític, el tenies que portar diferents
mil·lennis endavant. El meu punt és que aquesta
velocitat s'està accelerant d'una manera que
realment és exponencial. I què és el que està
passant? Doncs, bueno, el que està passant és
que estem vivint les conseqüències de l'exponent.
I viure les conseqüències de l'exponent bàsicament
significa això, Àlex. Significa que cada vegada
coses que igual prenien cicles de cicles, ara
estan prenent cicles de minuts. Exacte. I estàs
com col·lapsant la informació a un nivell que...
Bueno, és que, saps què passa? Que les escales
naturals i les escales socials no funcionen igual.
És a dir, els cicles naturals funcionen d'una
manera, els cicles socials que nosaltres ens
inventem funcionen d'una altra. Anem a posar
un exemple. I mira, aquest, per cert, és de Nassim
Taleb. Aquest punt és seu. És a dir, ell com
diferencia... la fenomenologia natural de la
social. Ell té un exemple molt estúpid, que és
molt il·lustratiu, que crea dues ciutats fictícies.
Una que es diu mediocristan i una que es diu
extremistan. Sí, fa molta gràcia. I de veritat
estàs parlant amb un expert de la narrativa de
Taleb perquè m'he llegit i rellegit els seus
llibres moltes vegades, perquè és un dels meus
ídols personals. I després digue'm que l'odies,
si vols, però... No, no, no, però tinc una anècdota
molt graciosa. El coneixes? No, home, no, què
vaig a conèixer? No, jo què sé, t'ho coneixerà
molta gent. Doncs, què fa? Ell diu, mira, a Mediocristant,
què és el que passa? I posa exemples de fenòmens
naturals. Mira, si aquí tenim un poble de 100
habitants, que la seva altura mitja és un metre
setanta -tres, per dir alguna cosa, i de cop
el tio més alt del món, que amadeix dos metres
quaranta, ve a viure al poble, l'altura mitjana
del poble no canvia gaire. Potser puja mig centímetre,
però és rellevant. En canvi, si en aquest mateix
poble Que anem a dir que el seu ingrés, la renda
per càpita mitjana està en els 32 .000 euros.
És un poble que li va molt bé. Resulta que hi
va viure Bill Gates per dir alguna cosa. Per
dir alguna cosa. El poble passa a ser milionari.
Exacte, és acollonant. És brutal. Se'n va pels
núvols. Això és un fenomen social, l'altre és
un fenomen natural. I n'explica 34 .000 anècdotes
d'aquestes, i en posa moltes. Però, per exemple,
si tu durant una setmana et menges 20 .000 calories
al dia, no farà molta diferència al llarg de
l'any. Això no augmentarà la teva massa corporal
d'una manera extrema. És a dir, potser t'engreixes
mig quilo. però no fa diferència amb l'arc de
temps que pot passar durant un any. Saps el que
et vull dir? És a dir, en un any no acabarà fent
molta diferència perquè la ingesta calòrica que
pots fer en una setmana és limitada comparada
amb el que ingereixes en un any. Fica mil exemples
d'aquests. Però crec que cada vegada nosaltres,
a nivell de societat, estem posant més rellevància
en aquests fenòmens socials i els estem donant
molt més protagonisme i visibilitat. i estem
començant a tirar la societat pel pedregal aquest.
És a dir, s'estan imposant aquest tipus de fenomenologia
en els events, inclús naturals. I això és el
que penso que ens està enviant a la merda com
a societat. Bàsicament, ens autoextingirem nosaltres.
Sí, nosaltres ens enviarem a la merda nosaltres.
Això està clar. Sí, està clar, però si em flipa.
Però si tu veus la paradoxa de Fermi, a mi em
flipa, a mi em flipa. Let's make it happen. Sí,
jo no soc un nihilista ni vull que a tots em
vagi la merda, però... Em fa gràcia mirar la
societat des de fora amb uns ulls una mica neutres
i pensar que som imbècils, que ens matarem, que
això no va enlloc. Però si tu, per exemple, et
mires la paradoxa de Fermi i mires els diferents
casos que hi ha en els quals això se'n pot anar
a la merda, per mi és claríssim. És claríssim.
Tota societat arriba a un punt en què genera
un event... que bàsicament l'envia a prendre
pel cul. Per mi és claríssim. Va haver l'assistència
de Taleb perquè justament va ser ell el que va
predir una miqueta. Ell i Bill Gates el 2015
van parlar de la propera pandèmia. Per tant,
quan es fa servir la terminologia signe negre
per descriure el Covid és incorrecte perquè tothom
sabia què passaria. Cada X anys hi ha una pandèmia
que afecta i canvia la societat. Fa 100 anys,
curiosament, més o menys les dates van ser les
mateixes, l'Spanish Influenza, la grip... grip
espanyola? És que no sé si realment es tradueix
així. Aquella gran epidèmia de grip que va haver
-hi entre els anys 1920 i 1922 i que, curiosament,
després van desembocar amb els Crazy Twenties.
Per tant, ja es parlava d'això i, de fet...
Curiós, la meva anècdota és que l'any 2020,
l'estiu del 2020, jo estava a Grècia i em vaig
llegir Homo Deus, el llibre, la segona part de
Sapiens. I clar, per la meva sorpresa, el llibre
comença explicant com fil per randa el 2015,
el llibre publicat el 2015, el Covid. Diu, imagina't
que en un mercat de Xina... perquè allà tenen
diferents maneres i uns estàndards de qualitat,
uns controls molt més laxes i el que sigui, sorgeix
un virus que pel que sigui en una societat hiperdensa
com és la Xina, amb moltíssim trànsit de mercaderies,
moltíssim trànsit de persones, aquest virus s
'acaba expandint ràpidament, ciutats molt denses.
hiperconnectades, molt tracte físic, molt poc
espai per respirar, ciutats també bastant molt
contaminades, per tant, poca qualitat de l'aire.
Aquest virus, pel que sigui, amb tot el comerç
internacional que tenen, una persona puja en
un avió, perquè avui en dia et pots plantar d
'una banda a l'altra del món amb 12 hores de
vol, porta aquest virus a... Allà deia Sud -àfrica,
no deia que passava per Itàlia, però de Sud -àfrica
sí que passava a Europa. i no me'n recordo per
on anava, però deia un virus que s'ha originat
a la Xina en qüestió de dies ja està infectant
a mitja Europa. I després això que va anar als
Estats Units i fins que això no es detecta, es
lliguen caps i tal, passa molt de temps i ja
tens un percentatge rellevant de la població.
infectat, no? Et parlava de la pandèmia com es
transmitia el tema de les encaixades de mans
en la societat, en societats més occidentals,
et parla de, inclús a Europa, on és més tradicional
que la gent es faci més petons i més abraçades
que en altres cultures, quines són les ciutats,
els hubs més interconnectats, doncs el que dèieu,
no? L'aeroport de Sud -àfrica, el de Frankfurt,
el de... d'Atlanta, els grans aeroports pels
quals segurament s'ha expandit això, les conferències
el turisme i et parlava fil per randa del Covid,
jo estava llegint això i dic hòstia puta, perquè
era juny del 2020 juny, juliol i ho tenia tot
tan recent i deia Com pot ser, saps? Potser gent
una miqueta més d'allò podia parlar de temes
de conspiracionistes, però evidentment no vaig
caure jo en aquest tema. Però sí que és veritat
que dius, hòstia, si tothom n'estava parlant,
tothom ho veia, venia més aviat un rinoceront,
no era un signe, no? I en aquest sentit se m
'ha fet molta gràcia el tema que diu, hòstia,
és que no és predictable, no? Tampoc sé si predictable
és la... és la paraula. Però, hòstia, en aquest
sentit veig que hi haurà moltes més coses i,
de fet, això volia lligar -ho amb què parlava
a la conferència de l'Antonio, et deia, i estic
molt d'acord amb el que dius tu, que és que
les soft skills que necessitarem per navegar
aquest tipus de societat, que cada cop avança
més ràpid, i m'agrada molt el concepte que estem...
en el punt exponencial, que això no ho menciona
l'Antonio, ja l'hi comentaré perquè crec que
és molt bo aquest punt, que és que la societat
està ara en un punt que li diuen la societat
que és vica. Una societat que és volàtil, és
incerta, és complexa i és ambígua. Volàtil perquè
d'un dia per l'altre tot et pot saltar pels
aires. No que abans no pogués passar, sinó que
ara passa amb molta més freqüència. Segurament,
als anys 1600 no hi havia tants esdeveniments
tan encadenats d'una manera tan freqüent, amb
una cadència tal que et fessin saltar totes les
coses pels aires cada dos o tres anys. Ara ho
estem veient, no? Les .com, el Lehman Brothers,
el Covid... a la guerra de Rússia, a la primavera
àrabe, a no sé què, hòstia, de cop i volta, és
que cada un o dos anys hi ha com una gran crisi
mundial, no? Societat incerta. Cada cop és més
difícil predir -ho, perquè si els salts tecnològics
i de societats són exponencials, potser és que
la ment humana ja no està programada per poder
predir les coses. No són salts lògics, com fa
un temps, que podies dir, home, si ara hem inventat
això, el següent no ho rendrà. d'evolució o
de... el següent ordre lògic, el següent pas
lògic d'aquesta tecnologia serà tal. Ara potser
no. Si estem fent salts quàntics, pràcticament,
doncs serà molt difícil poder predir les coses
que vindran, no? També és una societat complexa.
El que dèiem abans, potser, només tenies en compte
el que passava a la teva regió, a la teva àrea,
a la teva ciutat, potser en el teu país, però
no havies de tenir en compte tota aquesta interconnectivitat
que el que et feia és que... Hòstia, l'efecte
papallona, no? Que probablement una crisi, la
crisi del volcà d'Islàndia, potser fa que passi
alguna cosa a Austràlia, no? Ha estat tan interconnectat
tot que a la vegada peta tot. El que diem com
quan es cau el cloud, no? El tema de la descentralització
d'internet que sempre parlem. Hòstia, de cop
i volta peta un servidor Amazon i es cau tot
internet. Per què? Perquè està tot massa connectat
i és massa interdependent. Aleshores, a la que
peta una gran cosa, acaba tenint una afectació
brutal. I el punt que a mi em molesta molt, com
a control freak, i això també ho tinc en comú
amb tu, és el tema de l'ambigüitat. És molt
difícil poder discernir què és bo, què és dolent,
què és ràpid, què és lent, què necessitem, què
no, què és crític, què és superflu, què és opcional
en aquesta societat. Perquè el que diem tot és...
Totes aquestes coses que he dit abans fan que
sigui increïblement difícil predir el futur perquè
ja no estem allò de dir, hòstia, és que ara això
és una política d'esquerres, és de dreta, és
progressista, és liberal, és conservadora. Des
de quin angle, saps? Vull dir, hòstia, l'esquerra
superfragmentada... El tema d'aquests, l'esquerra
es fustiga si l'esquerra woke, si no és woke,
que col·lectius minoritaris lluiten entre ells.
Hòstia, fa que sigui increïblement difícil per
dir el futur. I a mi em va generar una mica d
'angoixa sentir aquesta conferència, perquè vaig
dir que, hòstia, no sé si estem preparats per
viure a aquesta velocitat de canvi. I no sé si
això ens obligarà a pensar ja només en el curt
plaç i no poder fer plans al llarg plaç, tio,
perquè és que no sé si sóc capaç de fer plans
a 10 anys vista, si sé que en aquests 10 anys
hi haurà una guerra mundial, una altra pandèmia,
dues crisis financeres, una crisi migratòria
i alguna gran crisi política, saps? Vull dir,
hòstia, no ho sé, eh? Jo no sé com afrontes tu
els propers 10 anys. Però és que jo no tinc l
'esma per dir, vaig a un pla, no a 10, a 5 anys
tampoc. Em costa ja pensar en l'any que ve.
És que mira, l'altre dia vas dir una cosa que
em va agradar molt, que és que estem en aquest
període que és, com ho vas dir? The newsiest
o algo així. Això. O sigui, em va semblar un
concepte encertadíssim. També, i ho has tocat
ara, És com ens han venut aquesta connexió que
dona seguretat, però en realitat no hi ha res
més lluny de la realitat. És a dir, el fet que
tot estigui connectat, i tu ho has donat amb
la paraula, no genera estabilitat, sinó que crea
interdependència. És a dir, no ho fa resilient.
L'altre dia em feia molta gràcia perquè veia
a la televisió que... han posat noves paraules
al diccionari català i una d'elles és la paraula
resiliència. No existia, com es deia abans. No
ho sé, sortia com una de les paraules que l'Institut
d'Estudis Catalans havia posat al seu diccionari
o alguna cosa així. No pot ser, jo la vaig estudiar
i quan estudies els materials de tecnologia estudies
la resiliència. Jo també. I em fa ràbia perquè...
Per mi era un concepte preciós, no? Vull dir,
la capacitat d'un material d'absorbir energia
sense deformar -se de manera permanent. Em semblava
preciós. Llavors, me'n recordo que a materials
hi havia aquella curva que al principi era recta,
que la pendent d'aquella recta és que, tio,
encara me'n recordo. No puc entendre com me
'n recordo d'això. Sí, després hi havia el punt
de trencament. El mòdul de Young era la pendent
de la corba. Sí, sí, sí, sí. El mòdul de Young
era la pendent de la corba i llavors hi havia
un punt en què es trencava i llavors es generava
com aquella corba... Sí, exacte, Àlex. Joder,
que fric, erats, cabrons. Tinc memòria visual,
però no tinc memòria pels noms. Mira, espera
un segon, ja veuràs. Ho busco com... Però no
pot ser que la paraula existís. Jo crec que deu
ser com a paraula més usada, més cercada, més,
no sé, paraula de moda de l'any, però no ho
sé. Atenció, eh? Vinga. La secció filològica
de l'Institut d'Instituts... La secció fil...
No sé llegir, Àlex. La secció filològica de l
'Institut d'Estudis Catalans ha presentat aquest
dilluns 21 noves paraules i 640 modificacions
al Diccionari de la Llengua Catalana. Curiós,
eh? Atenció a alguns dels exemples. Ara ja no
estic llegint. Ara sí, ara torno a llegir. Acotxador,
metabolitzar, negacionisme i resilient. Resilient
és la paraula que no tenien. Hòstia, m'estranya
que no existís metabolitzant i resilient. A veure,
hi ha algunes paraules que són neologismes que
ha adoptat la societat, no? Doncs, si gènere...
Fa 400 anys no existia, saps? I fa 100 anys...
tampoc, se'n parla avui en dia, sí, transidentitat
tampoc, són fenòmens culturals i de societat
que, per força de l'ús i de l'adopció que en
fa la societat, diuen, hòstia, com es diu, l
'Institut d'Estudis Catalans l'ha d'acabar
adoptant, igual que en el seu moment vam adoptar
la paraula ordinador, portàtil o telèfon mòbil,
saps? Vull dir, hi ha altres fenòmens culturals.
Però és que no em crec que resilient no existís
quan tenies la paraula resiliència. Les paraules
derivades sempre han d'existir. Hi ha coses
que són derivades, et diré algunes de la llista,
que són derivades dialectals, perquè arredonir
em sona molt a la versió lleidatana d'arrodonir,
però bueno. O desordre, saps? Que té pinta que
és desordre. però sense una R. Vull dir, que
hi ha algunes coses que poden venir de variants
dialectals que, bueno, vulguis que no s'han
agafat, i això, els llenguatges evolucionen com
evolucionen. Però si li treus les que són evidents,
que són neologismes, que la societat necessita,
doncs el que dèiem, no? Sí, sí, gènere, feminicidi,
altres que n'hi ha, negacionisme, no ho sé,
saps? Vull dir, trans i transidentitat, que són
com alguna de les paraules aquestes. No em crec,
mira, si hi ha la paraula ésser, Collons, Marc,
em diràs que la paraula ésser no existia en català,
saps? Igualat, igualada, lleument, mínimament,
resilient. Jo no ho entenc. Hi ha certes paraules
que no ho entenc, saps? Vull dir, no sé si realment
això era el diccionari o alguna cosa, però...
Jo només et dic... Jo no ho sé, tio. No ho acabo
d'entendre. Estàs lluitant contra el... La notícia
del Nació Digital, que després diu, per altra
banda, també s'han modificat desenes de paraules
per aportar els nous significats. És el cas de
bipolar, bruixa, competitiu, estratègic, heterosexual,
que dius, a veure, heterosexual, jo crec que
hauria de significar el mateix, homofòbia, ibèric,
màrfaga, sidral, resiliència o sèrie. El diccionari
ha incorporat 70 locucions, com... posar algú
en antecedents, estar fins als collons amb els
pixats al ventre o com sardines. En fi, tio,
anècdotes. Que això ja existia. Bueno, tampoc
atrevem aquí, però deixem -ho que desitgem. Hauríem
de parlar amb l'Institut d'Estudis Catalans,
Marc, perquè és que em sembla que tu i jo tampoc
som l'exemple que parla millor català, però
hauríem de tenir una conversa amb aquesta gent.
Sí, des de luego nosaltres no som l'exemple.
No! No sé si has posat a post aquest des de luego,
però espero que aquest sí que no acabi mai dintre
del diccionari al català el des de luego que
és tan característic teu.