Jo tinc un punt d 'esperança en aquest tema,
però és una cosa que potser em corregeixes, perquè
no tinc molt clar en el meu cap com funciona
això. Mira, quan jo penso en intel·ligència artificial,
el que fa és que ho converteix tot en un math
problem, en un problema matemàtic, o sigui, és
molt bo fer això. Al contrari que a un criu li
és més fàcil ensenyar -li matemàtiques que caminar,
no? I és que és real, no? Vull dir, un criu entén
caminar quan té dos anys, però les mates no les
entén ni quan en té 80, no? Llavors, a què em
refereixo? Quan jo penso en coses com AlphaGo,
per exemple, dic, d 'acord, aquí entenc per què
aquesta intel·ligència artificial millora, perquè
té una mètrica... sobre la qual optimitza. I
diu, d 'acord, això es fa millor i aquestes jugades
són noves i són més bones perquè la mètrica sobre
la qual optimitzo és aquesta i és medible. Però,
amb el tema de les imatges, com li dones la mètrica
de la originalitat o de la creativitat? No pots.
És un humà qui ho fa. És un humà, en última instància.
Aquí està la meva esperança. És a dir, jo veig
que això, amb certs verticals, fa coses molt
xules, però necessites un paio que li digui això
és bo i això és dolent. Perquè no té una mètrica
sòlida que es pugui quantificar d 'una manera
molt clara, que sigui un número, un 63, és...
més que un 32, saps? No, aquí és creativitat,
originalitat. Com m 'ha deixat això? Però se
m 'acut una manera, l 'exemple que m 'ha vingut
una mica del vol. Si tu ara intentes crear partits
de futbol amb intel·ligència artificial i la
mètrica és guanyar, perquè al final tu vols que
el teu equip guanyi títols, per guanyar títols
has de guanyar partits, no? Si la mètrica és
guanyar... es dedicarà a fer les jugades millors
per posar gols. Però no necessàriament seran
les jugades més vistoses o més boniques. Pots
guanyar com el Madrid de Mourinho o amb tàctiques
a Marrategui de jugada defensiva i guanyar 1
-0 amb un gol de Sergio Ramos al minut 93 amb
dubtosa posició de fora de joc. I ja està. O
pots jugar com el Barça de Guardiola. i guanyar
l 'Atlético 6 -1, el Madrid 2 -6, no sé què,
i jugar d 'una manera molt més vistosa. Si la
mètrica és incorrecta, o és correcta però no
és suficient, perquè no hi ha un humà que la
corregeixi, la màquina dirà, la mètrica és guanyar,
m 'és igual com, saps? I aleshores et farà tot
aquest assortit de partits i hi haurà d 'haver
-hi algú que li digui, sí, però per aquesta persona
el que vol veure és... partits així, partits
més vistosos. Hi ha gent que vol veure partits
més filigrana, vol veure partits amb estil del
Brasil dels anys 90. Hi ha gent que vol veure
partits amb l 'estil de Barça -Guardiola. Hi
ha gent que voldrà veure partits del Milan dels
principis dels 90, també. Doncs aquest tipus
de coses. Ha d 'haver -hi algú que aquesta feina
encara, malauradament, s 'haurà de corregir,
s 'haurà d 'afinar amb un component humà. Per
tant, aquí... completament d 'acord amb el que
tu dius i crec que aquest exemple potser ajuda
a explicar la diferència entre intel·ligència
artificial que va cara a barraca i compleix els
meus objectius i en aquestes maneres, però haver
-hi algú que li digui que sí, però no, t 'has
d 'entrenar per aquí, has de tirar per allà,
has de corregir, has de ser una miqueta el físio
que et corregeix la postura de l 'esquena, no?
Has de ser el logopeda que et corregeix la manera
de parlar perquè sí que se t 'entén i compleixes.
Però, probablement, de la manera que parles,
desgastes molt la teva laringe i t 'acabes quedant
sense veu al final del dia. O no vocalitzes suficient,
o no tens tota la potència pulmonar, no la utilitzes
degudament. Per tant, aquesta correcció, aquesta
petita correcció encara l 'hem de fer a nivell
d 'humans. I després hi ha una altra cosa que
tu has apuntat abans, que és el de m 'espanta
que els nens de les properes generacions no sabran,
i no hi havia caigut, si les coses són reals
o no ho són. A mi no em preocupen tant els crius
com em preocupa la resta de la població, perquè
aquí no parlem de... Hòstia puta, quan tu i jo
érem crius ens creiem el que passava als videojocs
i als dibuixos animats. I això, si té un criu,
sap... Jo no tinc crius, però tinc un molt al
meu entorn proper, no? I veus que es creuen que
són i que és real, saps? I que els Pokémon són
reals. Però clar, hi ha una persona que supervisa,
que és un adult, i que diu, no són reals. O hi
havia la típica, me 'n recordo quan jo era criu,
a qui no li havien explicat la història aquella
de el nen que es creia Superman i es va tirar
d 'un balcó i es va matar perquè es pensava que
podia volar. Tothom havia sentit aquesta història
de criu, no? Però això no passava perquè hi havia
un pare i uns avis i la mare i els teus tiets
que t 'ho anaven recordant i escolta, al balcó,
no vagis sol, no facis això, no pots volar, pam,
pam, pam. La diferència amb avui en dia és que
els adults tampoc poden saber si aquesta cosa
és veritat o no. L 'única cosa que se m 'acut,
d 'aquí trencaré una llança en favor de la regulació,
crec que aquí serà molt important que això estigui
regulat, així com a Instagram i a xarxes socials
els hi han hagut d 'obligar. i forçar per polítiques
de transparència a posar, això és sponsored content,
contingut patrocinat, i explicar, això és una
col·laboració pagada amb tal empresa, els diners
venen d 'aquí, això és una campanya política,
més informació, clic aquí, tant a Twitter com
a Gmail com a Instagram, no sé quines altres
plataformes que he vist, amb intel·ligència artificial
s 'hauria de fer el mateix. Tu hauries de declarar
automàticament què és el que generes amb intel·ligència
artificial i què és produït propi o contractat
d 'una persona. I sé que és molt overhead i sé
que tindrà l 'efectivitat del GDPR, és a dir,
més aviat poca, i serà una collonada i serà molta
burocràcia i posarà molts pals a les rodes, però
és que, si no, aquí sí que podem entrar en problemes
molt i molt i molt grans si no regulem això i
no comencem a aplicar polítiques de privacitat.
Per què? Perquè hi ha drets regulatoris, hi ha
propietat intel·lectual... Qui et diu que dos
intel·ligències artificials no generen exactament
el mateix contingut? al mateix temps o un temps
similar, jo el faig servir una web, el llicencio
perquè l 'he creat jo i he fet el minting jo
d 'aquesta imatge i en una altra intel·ligència
artificial s 'ha fet i jo soc Coca -Cola i tu
ets Pepsi i entrem en un litigi perquè hem generat
la mateixa intel·ligència artificial però com
ho demostres? Qui ho ha fet primer? S 'ha de
poder declarar això, no? Si tu estiguessis tractant
amb un autor, amb un artista... Aquí no hi hauria
litigi, perquè l 'artista t 'ho vendria a Coca
-Cola i no a Pepsi, però no els dos a la vegada,
perquè és una miqueta de tontos. I si fan servir
imatges de propietat pública, lliures de drets,
doncs no hi ha cas. Però en aquest cas, hòstia,
estaríem entrant potser en casos molt específics
on la legislació actual no arriba, no? I, hòstia,
per mi això crec que és un gran tema. Ho veig
molt complicat. Crec que, també et diré, a nivell
legal farà falta l 'especialització de juristes,
advocats, jutges, amb aquest tipus de coses,
perquè és que no podem anar amb els jutges de
rulos i martell dels anys 50, saps? La policia
franquista de l 'estat judicial treballant en
casos de tecnologia. Ja no tecnologies, moviments
que ells mateixos no entenen. Aquí tenim un gran
problema, perquè a la que hi hagi una sentència
d 'una manera que condicioni, creï precedents
per tota la resta, si la primera no és bona,
hòstia puta l 'efecte encascada que podem tenir.
I després hi ha una altra cosa. Relacionat amb
el tema d 'intel·ligència artificial, hi ha el
que jo, si fos artista, em preocuparia i molt.
Els artistes van preocupar molt, sobretot en
el món de la música, que, per a o per bé, és
el que més em toca, perquè quan va arribar Napster
van dir, hòstia, que se 'ns acaba el negoci.
I tu dius, no, estaven molt equivocats, els artistes
no se 'ls acabava el negoci. El que se 'ls acabava
el negoci era les discogràfiques. Les discogràfiques
van fer una pressió completament caciquista contra
els artistes per dir, ei, que se us acaba el
negoci. Els artistes no cobren dels CDs, els
artistes cobren dels concerts i del merchandising.
Dels CDs no veuen ni un durumarc. A menys que
siguis Elton John o Metallica, no veus ni un
durumarc. Has de ser top, o sigui, tier one per
veure pasta dels CDs. Però per això tothom fa
gires i activitats promocionals i sponsorships
i merchandising. On vull arribar amb això? Allà
van ser les discogràfiques que es van veure amenaçades
pel tema de l'streaming, Napster i tot això.
Te 'n recordaràs del cas famós, no? Metallica
contra Napster. Monlicru també van estar involucrats
i no sé, en altre grup. Però el que estava amenaçat
allà era l 'intermediari. Perquè el que se li
acabava el xiringuito era la discogràfica. L
'artista seguiria existint igual, encara que
hagués streaming. Vendrien menys CDs. És que
els era igual. Els artistes no veuen pasta per
CDs. Però alguns... o metàl·lica, en aquest cas
que sí que els hi afectava, van dir, hòstia puta,
i no van saber reaccionar a temps. Alguns van
ser més previsors, com Radiohead, van ser més
visionaris i van dir, a tomar pel cul, ara poso
jo els CDs a internet i ja està. Me 'n recordo
que, no sé si va ser el CD in Rainbows, que va
ser el primer que es va publicar directament
a internet sense discogràfica i va ser una bogeria.
On vull arribar aquí és que ara jo crec que en
aquesta revolució d 'ara, i a veure si penses
el mateix o no, sí que als artistes se 'ls acaba
el xollo a menys que sàpiguen veure el filó.
M 'explico. Per primera vegada a la història,
o sigui, així com amb Twitter hem tingut la possibilitat
d 'interactuar, jo què sé, saps? Vull dir, amb
futbolistes, amb actors, actrius, periodistes,
presentadors de la tele, celebrities, vicis,
emprenedors molt famosos... Per què? Perquè Twitter
ha democratitzat una miqueta el parlar un a un
amb la gent. Espera, et faran cas o no, eh? Però
bueno... De vegades, hòstia, que encara que t
'hagin contestat ei, gràcies pel missatge, algú
hiper famós, no sé, a mi m 'ha explotat el cap
quan m 'ha passat, les poques vegades que m 'ha
passat. Tu ara, amb aquesta tecnologia que hem
estat parlant, el que pots fer és dir -li, escolta,
aquesta lletra de cançó que he escrit jo, genera
-me -la cantada per a Adel i poder -li enviar
a Adel i que Adel digui Hòstia puta, aquesta
lletra és molt bona. Aquesta soc jo. Aquesta
cançó podria ser un gran hit. Te la compro. Perquè
si no ho fas, si aquest model de negoci no canvia,
si aquestes dinàmiques no canvien, els artistes
estan fotuts. Perquè la penya començarà a generar
vídeos i cançons feta a paradel, cantada a paradel,
inclús concerts, Iron Maiden. Life in Egypt,
tocant davant de les piràmides de no sé què i
els setlist que tu vulguis en l 'estil d 'Iron
Maiden de la gira del 86, completament automàtic,
i Iron Maiden se 'n van a prendre per cul. Bueno,
se 'n van a prendre per cul perquè tenen 70 anys
ja, no? Però els grups, el seu contingut està
en perill. I avui en dia sí que el seu contingut
està en perill. Aleshores, si d 'alguna manera
tota la gent que té bones idees, pot començar
a executar -les així i posar -les a disposició
dels artistes, crec que aquí pot venir una altra
gran revolució. És a dir, a mi em toca molt els
ous, com a persona que va molt a concerts, que
hi ha certs grups que no toquen mai alguna cançó.
No he vist mai aquesta cançó en directe. I hòstia
puta, i vull veure aquella cançó en directe.
O la vull veure tocada, perquè la sento fer,
dic, m 'agradaria veure -la tocada. Hòstia. et
generes tu el teu propi concert amb les cançons
que tu vols i t 'ho fa. I jo crec que d 'aquí,
als artistes, si li veuen les orelles al llop,
hauran de fer servir això, la comunitat que tenen,
com a validació dels seus nous CDs. Estils, les
cançons que han de tocar en directe, el contingut
que han de fer, els videoclips que han de fer,
i inclús comprar contingut als fans. He generat
aquest vídeo per aquesta vostra cançó. I ja té
dos milions de visites a YouTube. Potser us interessa
comprar -me 'l. Com ho veus, tio? No sé com et
sona, això. Mira, em sona que has tocat com un
munt de tendències que passaran inevitablement.
És a dir, encara que hi hagi molta resistència,
digue -li taxistes amb l 'Uber, són coses que
venen per quedar -se. I, bueno, ser reactiu pot
estar bé i, bueno, si et ve de gust fer -ho,
és interessant i, bueno, és una postura, però,
d 'altra banda, també és cert això, no? Vull
dir que ja no anem a menys. Per tant, és una
realitat que o t 'adaptes o et mores, no? Llavors,
on vaig? El fet que les noves feines i les noves
oportunitats apareixeran com a la intersecció
de la col·laboració dels humans amb la intel·ligència
artificial és una realitat. Llavors, qui sàpiga
explotar molt bé aquests nichos, jo penso que
és qui s 'endurà, no sé si en català es diu el
gat a l 'aigua, però qui d 'alguna manera podrà
triomfar com en aquesta nova societat, de la
mateixa manera que tu has explicat com va passar
en el cas d 'en Abster, no? Llavors, on vull
anar amb això? Amb això, diguem que, no ho sé,
em venen com moltes idees al cap de, hòstia,
on està el valor? Perquè què pot realment arribar
a fer una intel·ligència artificial millor que
tu? I és una mica el que comentàvem, que ho converteix
tot en un problema matemàtic, però hi ha coses
que, hòstia, no és un problema matemàtic el fet
que a tu et molesti que només... o que no has
sentit tal cançó en directe. Això és un problema
humà. És una merda irracional que li passa a
l 'Àlex i a mi no ho sé. No hi ha una mètrica
que m 'adeixi la ràbia que li fa a una persona
no haver escoltat tal peça en directe. Perquè
aquí, el que dèiem abans, 87, potser no és més
que... que 42. És com sumar botelles amb sofàs.
No dona res. És el primer que tenia davant i
el primer que se m 'ha corregut. Tot aquest rotllo,
bàsicament el que et ve a dir és que hem d 'aprofitar
aquesta oportunitat per fer que aquesta intel·ligència
faci molt bé el que sap fer. collons que és sumar
uns i zeros. Molt ràpid, molt ràpid. Més que
tota la humanitat junta podria fer en 10 segles
ell ho fa en 20 minuts. Llavors, per l 'altra
banda, sí que veig que hi ha com certes tendències
que són eminentment humanes i que fomenten la
creativitat, l 'originalitat. Quina és la mètrica
de l 'originalitat? Hòstia, ni idea, no? Ni idea.
Clar, és un factor molt humà. O de l 'empatia.
Exacte, exacte. I, fixa't, no sé per què, però
em ve com que una de les coses on, per exemple,
no pots fer que la intel·ligència artificial
et guanyi és en experiències molt offline, no?
És a dir, per exemple, un concert amb una persona
real posada allà... No, clar, això no ho tindràs
mai. Bé, no ho sé, d 'aquí a 50 anys si podràs
implantar memòries al cervell i dir, hòstia,
no he anat mai a un concert de Motorhead, putada,
es va morir abans de quin és, però ara vaig a
comprar la memòria de jo vaig estar a un concert
de Motorhead. No sé si és això el que volies
dir. A veure... Estem molt lluny d 'això. Bueno...
Potser estem a setmanes d 'això, no ho sé, veient
com va l 'evolució del tema. Cuidado, però jo
no sé si la setmana passada, i no vull juntar
temes perquè és que, de fet, van junts, el problema
és que no acabaríem, però no vull juntar temes
com, per exemple, tot el que es va presentar
de la mà de Microsoft i Facebook, on van presentar
tot el tema de realitat virtual, és acollonant
el que està progressant això. també, de nou.
Ser reactiu i dir que ha vingut aquí, que això
és una merda i que jo vull tocar la gent i tal.
Aquesta societat és un drama i anem cap allà?
Sí, però és el que hi ha, no? I és el que et
dic abans i em sap greu repetir -me, però t 'adaptes
o te 'n vas fora? Llavors, veig que està anant
a haver -hi un munt d 'oportunitats, tio, en
aquesta intersecció entre, hòstia, com fem...
treballar aquesta intel·ligència artificial perquè
tingui valor per un humà. Aquesta intersecció
a mi em sembla interessantíssima. O sigui, crec
que aquí hi ha coses molt xules que es poden
fer. El problema i és que tu em dius, hòstia,
els artistes la tenen molt complicada. Jo et
diria, no, no, no, no, no. Els artistes no. Vull
dir, no només ells. La tenen complicada totes
les coses que són fàcilment computables i es
poden convertir en un problema matemàtic. És
a dir, mira, dos feines que són anàlogues i que
són de la mateixa naturalesa, una pot tardar
20 anys en automatitzar -se per intel·ligència
artificial perquè és difícilment computable com
un problema matemàtic. Altres es poden fer avui
mateix. Exemple tonto. Conductor. Automatitzar
un camioner és facilíssim. Moure't de punta a
punta per una autopista és un problema matemàtic
facilíssim. Ficar -te. al mig de Jakarta amb
una moto i portar un paquet... Sí, tio, sí, riu,
riu, però és veritat. I portar un paquet durant
un quilòmetre, tio, és ciència -ficció per intel·ligència
artificial, no? És un problema que no pots solventar
perquè hi ha tant llegat humà allà dins i hi
ha tanta... antropia humana que ens hem creat
durant tot aquest temps i que només nosaltres
entenem allà dins, que és molt complicat per
entendre, no? Llavors, aquest és un problema
que, bueno, segons quin, potser li funciona més
que a un altre, no? Però a què em refereixo?
Que a dia d 'avui ja... El concepte que tu has
dit, hòstia, és que els artistes la tenen complicada,
hòstia, és que ja passa, però és que inclús me
'n vaig a l 'offline, me 'n vaig al món cap a
fora. Mira, aquest cap de setmana estava fent
una cosa que és molt xula, Àlex, i t 'ho recomano.
Era un regal per als meus pares, aquí dono idees
per regals, que és gratis. Bé, és gratis la idea,
el concepte no. I és que a mi m 'agraden molt
les pomes, tio. I a Girona ens fan pomes molt
bones, per si no ho sabies. I hi ha una plantació
que ara hi han posat un restaurant que es diu
Moma, que fan com una visita molt xula a com
fan el conreu, com les cullen, com maduren les
pomes, quin és tot el seu procés de creixement,
etc. Divertidíssim. És brutal, a mi em va flipar.
Una de les coses que el tio explicava era com
cada vegada es requeria menys gent per recollir
això perquè hi havia un munt de màquines que
automatitzaven aquest procés i que ja ho feien
elles. Llavors el tio va donar com la nota positiva
i diu, no, no, no, clar, però ara ja hi ha algú
com superespecialitzat amb el software d 'aquella
màquina i que és el tio que arregla aquella màquina,
que és una feina nova que ha sortit d 'aquí.
Això ho deia el tio que feia la visita. I jo,
com que soc un torracollons, li vaig dir... Però...
Això va ser una mica dolent, perquè ja sabia
la resposta. Era més que res perquè la gent que
hi havia fent la visita també tingués aquesta
consciència. Tinc aquesta punteta docent que
mai me la puc treure de sobre. Llavors li vaig
preguntar al tio. Li vaig dir, sí, sí, sí, però
més o menys dóna'm un número de quanta gent creus
que una màquina d 'aquestes ha pogut deixar fora,
al carrer, en un camp de, no ho sé, de 20 hectàrees.
que el tio em donés un número que estava en les
desenes. Per aquella empresa, sí. Clar, clar.
Pensar en totes les empreses similars que una
persona entrenada que faci el software aquell,
no sé què, potser deixa fora milers de persones
en un país. No, no, no. Al contrari, Àlex. No
m 'he explicat bé. És a dir, la gent que en aquell
camp en concret va deixar fora estava en la magnitud
de les desenes. I llavors jo vaig ser molt puta
i li vaig dir... I quants tios tens programant
la màquina? I em diu... I em diu... Aquí és on
volia arribar. És un freelance que ve els dijous
per la tarda si hi ha un problema. Llavors, xato,
has generat un empleo part -time a la teva fàbrica
d 'un tio que està cobrant 100 .000 pavos...
I te n 'has petat 17. Exacte, t 'has petat 50
temporers que estaven cobrant 500 euros o més.
amb negre. Exacte. És una de les fal·làcies del
tema aquest de la robotització, la modernització
aportarà feines de més al nivell. Tècnicament
sí, sobre el paper sí, però la gent que està
a les capes més baixes del món laboral, tu o
molta gent, la majoria de les empreses, no els
entrenaran, els fotran la patada al cul. I ja
està, no? I després, que tots ho sabem, se 'n
diu piràmide laboral per alguna cosa. No pots
agafar aquestes 17 persones que has agafat i
dir, ah, doncs entrenaré les 17 perquè ara passin
a supervisar els robots de la recollida de fruita,
perquè amb una persona probablement en tens prou.
Per tant, mai totes les persones de sota passaran
immediatament a l 'esglaó superior, val? És una
de les fal·làcies. El que sí que té una derivada...
que no s 'ha de tenir en compte, és tots els
mercats nous que es creen. El que dèiem, hòstia,
clar, és que els Ubers destrueixen els llocs
de feina dels taxistes. Bé, però s 'han creat
molts més llocs de feina en altres coses derivades,
que són les empreses que donen servei als Ubers,
a tot el mercat aquest. Segurament Uber ha fet
créixer el mercat de la... ha fet més accessible
el transport privat. Abans molta menys gent agafava
el taxi i ara agafa molta més gent precisament
perquè han entrat a través d 'Uber. Després els
advocats que estan rebent feina d 'aquest tipus
d 'empreses, els programadors d 'aquestes empreses,
s 'ha modernitzat el sector per tant haver -hi
també més tecnologia, més producte, més disseny.
Es creen empreses que també fitxaran personal
d 'administració, de recursos humans i d 'altres
sectors. Hi ha unes derivades de segon i de tercer
ordre que no solem tenir en compte amb això i,
aleshores, la gent polaritza el seu discurs en
base a la seva afiliació política. Diuen, doncs
no, hem de mantenir els llocs de feina dels llocs
més baixos o, al contrari, els hem d 'eliminar
tots per automatitzar -ho, però poques vegades
he sentit el discurs aquest una miqueta més elaborat
d 'anar a la segona i la tercera derivada. Un
parell de... Un parell de punts que sí que volia
comentar sobre el tema aquest de la creació d
'oportunitats. Si jo ara mateix et digués, Marc,
tu sabies que la majoria dels artistes musicals
dels últims 30 anys no saben tocar ni un instrument
ni saben cantar, sabries qui són? Hòstia, em
mates, tio. Els DJs. Hi ha gent que et dirà,
eh, sí, les taules de mescla són... són instruments.
Jo soc un polla vella de música i dic que no
són un instrument. Relativament, ja m 'entens.
Però és una cosa que no es considerava instrument,
com la guitarra elèctrica no es considerava un
instrument sinó un artilugi del dimoni als anys
50. Aleshores, que avui en dia és un instrument,
doncs és un instrument. Però aquesta gent ha
fet una carrera i ha fet molts milions i reconeixement
i fama i totes les drogues del planeta gràcies
a que s 'ha eliminat de l 'equació de la música.
una cosa com és el talent de tocar un instrument
o de poder cantar. Aleshores, què vull dir amb
això? Gent que té molt bones idees, són visionaris,
són molt bons compositors, saben de màrqueting,
parlo dels David Guetta, Avicis i altres històries,
em quedo amb els més comercials perquè no en
tinc ni idea d 'aquest sector, però que han creat
música de molt de valor, que tot i que a mi no
m 'agrada, crec que han creat molt de valor,
han creat estils, han creat gèneres, tendències,
han revolucionat el sector. perquè se 'ls ha
eliminat una part de l 'equació que és la dificultat
de tocar un instrument. Aleshores, tornant al
tema d 'intel·ligència artificial, imagina't
quin salt acabo de fer per dir -te que tota aquella
gent que potser no tenia el talent suficient
com per poder dissenyar, ja no perquè no se 'ls
doni bé dibuixar, però tenen unes idees de la
hòstia. Si tota aquesta gent que té unes idees
de la hòstia, hòstia, si sapiguessis dibuixar,
series molt bon dissenyador, o que té un impediment
físic, Imagina't la gent que té molt bones idees,
però, tio, té una tremolor de mans o té una invalidesa,
una disminució, una varietat de moviment, una
diversitat de moviment que els impedeix dissenyar
amb precisió, que ho puguin fer a través d 'intel·ligència
artificial, per mi, crea un nou sector, crea
moltíssims llocs de treball. i dona oportunitats
a un sector de gent, o inclús, et diré més, gent
que no pot treballar en oficines perquè té agorafòbia,
perquè té ansietat social, pel que sigui, tio,
o perquè són muts, o perquè no volen estar al
voltant de gent i volen treballar des de casa.
Que puguin, que se 'ls elimini de l 'equació
la part d 'aquesta física motriu, inclús les
obligacions i els contractes socials que tot
això comporta, que puguin ser... els nous artistes
d 'avui en dia, per mi em sembla d 'una, o sigui,
un catalitzador bestial, perquè conec molta gent,
jo no parlaré de, o sigui, tiraré un exemple
en el meu cas, jo no sé composar una cançó, perquè
no en tinc ni puta idea, i cada cop que ho intento,
hi toco la guitarra, hi toco el baix, però no
se'm dona bé, tinc un bloqueig mental i no sé
fer, però... A nivell d 'escriure lletres, em
dóna força bé. He escrit lletres per algun grup
d 'amics i tot això, i considero que més o menys
em dóna bé. Si jo ara tinc l 'eina per posar
-li música i veu autogenerada amb l 'estil que
jo vulgui, amb els instruments que jo vulgui,
a les meves lletres, qui diu si això no acaba
petant -ho en un Spotify, en un YouTube, d 'alguna
manera relativa, i m 'acabi contractant algú
perquè li faci les lletres per ells? I tot això,
saps? S 'ha eliminat aquesta equació. Tinc tantes...
O sigui, la gent d 'idees, jo em considero tant
d 'idees com d 'execució, però em considero potser
més una persona d 'idees que d 'execució, però
sé contractar o associar -me amb la gent d 'execució.
Ens donarà la possibilitat i la potencialitat
de fer projectes sols. I ja et dic jo que tot
allò del solo founder, la història aquesta de
ningú fa coses sols, tot això, S 'ha acabat.
I crec que veurem molt més tant perfils com l
'home renaixentista, aquell que tant et pintava,
com t 'esculpia, com et feia arquitectura, com
sabia matemàtiques i entenia física i feia invents,
com també el de la gent d 'idees que digui, hòstia,
mira, tinc idees brillants, mai havia pogut executar
perquè tinc una limitació física o mental. o
emocional i amb la intel·ligència artificial
he aconseguit el meu soci perfecte per poder
-les dur a terme jo li he posat la part que jo
li puc aportar els ingredients i la intel·ligència
artificial posa la resta