Doncs ja ho tindríem, això. Sí? Estàs ben recte?
Estic ben recte i estic cremant. Així que, quan
tu vulguis, tio. Va, tio. Després d 'aquest petit
anàlisi del teu estat bancari... Ai, que no m
'ha quedat clar, és veritat, tio. Caixa d 'enginyers,
bona interfaz o mala interfaz? Mala, oi? Sí,
francament, dolenta. O sigui, dolenta i sobretot
ineficient a l 'hora d 'operar i com moltes coses
que dius, hòstia, per què això? Saps? No ho sé,
trobo que està tot com molt mal fet i no està
al dia, vull dir, no ha canviat en cinc anys
i no ha millorat gens, però bueno. Pregunta d
'Ignorant. Per ser de caixa d 'enginyers, has
de ser enginyer? Hòstia puta, ni puta idea. No
ho sé. Jo ho soc. Però no sé si m 'ho van preguntar.
Un dia parlem de bancs. Un dia parlem de bancs.
Apuntem -nos que un dia hem de parlar dels bancs
i la banca online i totes aquestes merdes, perquè
tinc opinions bastant fortes al respecte. Apuntat.
I sobre el tema enginyers, és que jo també soc
enginyer, però no estic col·legiat. Jo tampoc.
Ja, però potser per entrar a la caixa d 'enginyers
està col·legiat i t 'has colat, tu, fill. No
ho sé, no em sona que sigui com el col·legi d
'advocats, que aquest sí que s 'ho deuen mirar
més perquè al final són d 'advocats, saps? No
complir la llei d 'enginyers. Clar, o sigui,
m 'estàs dient que una persona que potser és
developer o VP o sitio a una empresa i cobra
120 .000 papinos a l 'any o 150, no pot obrir
-se un compte a caixa d 'enginyers perquè va
sortir d 'un bootcamp, per exemple, i no té la
titulació d 'enginyeria informàtica? o una persona
que ha après a programar pel seu compte no pot
tenir un compte, no ho sé, tio. Em semblaria
una miqueta raro. Bueno, i tio, i ni tu ni jo,
que sí que la tenim, podem fer un pont. Perquè
no tenim el col·legi o el col·legiat o no sé
com collons es digui això. Si no tens això, no
pots fer un pont. Així que no pots anar per la
vida tranquil si no pots fer un pont. No estic
tranquil amb ponts que estan signats, dissenyats
i construïts per enxinyers de debò. Imagina't.
No creu tranquil aquests. Imagina't un que fes
jo, saps? La humanitat no vol un pont fet...
Per tu i per a mi, especialment. Exacte. Però,
tio, una cosa que sí que se't dona bé és salvar
episodis a l 'últim minut. Val. Sí, perquè el
d 'avui tenia una pinta de ser una xerrada de
bar, de... Bueno, de què parlarem avui? Bueno,
pues, tio, avui no ho vull bé. Avui bé, fa bona
temperatura, ambient, però al final, Àlex, com
a l 'últim minut, a la pròrroga... Tu, es va
treure un retall a la frontal, quiebro i gol,
nen, perquè em va treure un tema que, hòstia,
jo em té... Bueno, o sigui, no és que tingui
opinions, no, és que crec que és la persona més
opinionada per parlar d 'això del planeta, eh?
Jo ja fa temps que tenia aquest tema que anava
voltant per aquí, que és el de prendre notes,
no? Des del punt de vista de notes personals,
potser no tan entrant en... en notes a nivell
d 'empresa o que hagis de compartir, jo m 'agradaria
més compartir o m 'agradaria més aprendre com
ho fas tu, perquè segur que ho fas molt millor
que jo, que soc una persona extremadament caòtica
en aquest aspecte i semblo molt metòdic i semblo
molt organitzat perquè sempre prenc notes, però
després explicaré on van a parar totes aquestes
notes. A veure, comença tu, comença tu. A mi
m 'agrada prendre notes a les reunions per...
Per dues coses. Una, per forçar -me a mi a estar
més present en la reunió, perquè si no, amb el
cap que tinc, començo a obrir... Com vam dir
allò? Els forats de conill, com li vam dir? Pou
sense fons. I començo a fer viatges intergalàctics
i adéu, bon dia. I reconec la reunió deu minuts
després i no sé què ha passat entre mig. En Porso
està més present i després, i això és cert, quan...
quan escrius coses i quan prens notes, és més
fàcil que recordis del que s 'estava parlant,
perquè d 'alguna manera has traslladat la informació
d 'un cantó a un altre al cervell, no només a
la part retentiva, sinó a la part que ho ha de
consolidar. I fins aquí acaba la meva relació
amb les notes, Marc, perquè... De tant en quant,
tres o quatre cops l 'any, em dedico a obrir
el... a l 'Apple Notes, i dir, hòstia, vaig a
endreçar les notes i em trobo de tot. Tudors,
passwords, comptes bancaris, notes que no tenen
sentit, no ho sé, coses de tot tipus. És a dir,
jo escric tot tipus de coses i després rarament
les acabo consolidant. O sigui, em van molt bé
per aquestes coses que he dit a dins la reunió,
durant la reunió, però al post sóc francament
dolent. He tingut... Va, èpoques, eh? Hi ha èpoques
en què li dedico més temps i menys. Hi ha tipus
de notes que els hi dedico més temps, com per
exemple les notes de reunions comercials de la
meva empresa, perquè, evidentment, això després
ho he de passar als meus socis i dir -li, mira,
escolta, m 'he reunit amb l 'empresa, volen això,
això, això, això, tenen aquest budget i ho volen
llançar a art al dia, fem aquest projecte o no.
Però la resta de notes, tio, vull dir, és que
et podria llegir les notes que tinc i fliparies,
perquè és que no tenen... Els títols ja em costa
a mi. I després, dins d 'una nota puc tenir coses,
altres coses, que just he obert l 'aplicació,
ho he apuntat allà i adéu, bon dia. O sigui,
zero context. Com et quedes? A quadros, tio.
A quadros. A veure, t 'explico, val? Ets exactament
la meva antítesis. Perquè jo amb això... No,
no, el meu némesis. Perquè jo amb això... he
anat, he tornat, he vingut, l 'he donat la volta,
ho he fet del dret, ho he fet del revés, ho he
mirat per la dreta, per l 'esquerra, per dalt,
per baix, i sempre saps on he tornat? Al mateix
lloc. Que saps quin és? Enlloc. És a dir, donant
voltes en cercle. És a dir, he passat per l 'època
d 'ho vull tot anotat. Vull... No sé, el que
tu dius, cada reunió feta amb Notion, tot apuntat...
que he fet aquesta reunió tot amb una espècie
de framework per dir això són les notes, els
action items, tot perquè tot quedi com perfectament
documentat amb una automatització que quan creaves
la venda de calendaris creava directament el
d 'això amb l 'app i de nou, això no era una
bogeria. Fins que llavors arriba un punt a la
meva vida, això sempre passa, això és la meva
vida, benvingut a la meva vida, intento optimitzar
tot alguna cosa fins a un punt extrem. Arriba
un moment que l 'optimització es converteix en
una feina més difícil que el manteniment d 'aquella
tasca en si, llavors és el moment en què torno
com en el minimalisme extrem. Llavors què agafo?
Una moleskine. I tot ho poso... Ho sabia. Ets
carn de moleskine, tu. Sí, sóc d 'aquests. Però
ara ja, cada vegada més, la meva dinàmica s 'està
anant més cap al paper. Però clar, quan ho passes
a paper, jo he tingut èpoques també de paper
i queda molt bé, quedes molt professional quan
entres en una reunió, treus una llibreteta, comences
a apuntar coses. Però després és, val, necessito
copiar això d 'alguna manera o passar -me aquestes
notes a l 'ordinador. Què fas? Fas una foto?
Avui en dia ja, per sort, mira, si tens Apple
que té el reconeixement de text... però no reconeix
la lletra a mà. Bé, no ho sé, no ho he provat,
però em sembla que no reconeix gaire bé la lletra
a mà, és més per lletra impresa tradicional,
no? Com ho fas aleshores? Perquè jo m 'arribaria
a arribar a fer fotos o passar -les a mà i dius,
hòstia, quina feinada, o fer fotos i enganxar
-les, però després no ho consultes mai. Diu,
és que... És que has tocat la fibra. Escolta,
mira, fixa't. M 'obsessionava tant aquest tema
que fins i tot amb una amiga vam començar a fer
un producte. Que bàsicament el que feia era com
un organitzador d 'absolutament tot. Llavors,
què tenia aquest producte? Era un producte en
una base relacional, llavors el que feia és que
relacionava les notes en funció de certes temàtiques,
certes paraules que hi havien. Tu et podies dir
si allò havia estat d 'un podcast, d 'un llibre,
d 'un article, si era un... Tenia totes les categories.
De fet, hasta el nom era guapo, tio. Saps com
es deia o no? Com es deia? Pansa. Pansa. Sí?
No, no et ve res? amb bé el fruit sec, o no sé
si és un fruit sec, perquè t 'animes a la fruita,
o les ferides aquestes que et surten al llavi.
Vull dir... I no et ve... que et recomanen...
A les dues de pensa, per la memòria. Exacte,
exacte. Eh, mola, eh? Pensa tot co, tenir el
domini. Em falten unes quantes pinces, eh? Per
agafar això, Marc. Escolta, Xato, era guapíssim.
Bueno, en fi, és igual. El vam començar a tirar
i funcionava, però, hòstia, és que era insuflible.
O sigui, com tota la tasca que havies de fer
per loguejar un ítem era una autèntica barbaritat.
Quan ho has dit, he pensat, feinada. Vull dir...
La idea molt bona, però després dius, hòstia,
farragós, no? Perquè vas a saber. Al final no
acabes omplint la meitat d 'aquests ítems, et
quedes incomplet i perds molt el valor. Suposo
que el valor d 'això era que tinguessis tot informadíssim
en tot moment. I relacionat, sobretot, perquè
veus que hi ha moltes idees que estan vinculades
amb unes a les altres. Hi ha un altre producte,
no sé si coneixes tu... Obsidian. No. Tipo, tipo,
tipo. Però ho ha muntat el... Tu coneixes el
Tobias aquell? El Tobias Van Schneider aquell?
El tio de la barba de Spotify? Vale, aquell tio...
Estava pensant en aquest producte ara mateix.
Exacte, exacte. Allò es pensa, bàsicament. La
idea, però el seu mola més, no? Òbviament, perquè
li ha dedicat més temps i ell és dissenyador
de Spotify i jo no. Però aquesta és una mica
la idea. I torna una mica al teu punt de... escriure
o no escriure, també he provat una cosa, perquè
m 'ho vaig demanar, m 'ho van deixar, jo no m
'ho hagués comprat, però em van deixar broar
un Remarkable, saps el que és? No en tinc ni
puta idea, què és un Remarkable? Un Remarkable
és un... és una llibreta de tinta electrònica.
Val. Molt guapa, a més. És l 'enllaç aquest que
m 'has passat ara per WhatsApp, que he obert,
és la foto, però no l 'he llegit. No, això és
la còpia d 'Amazon de Remarkable, perquè estem
gravant el dia que ahir, o no, és que jo crec
que ahir hi havia un event d 'Amazon o alguna
cosa, perquè van presentar gadgets per avorrir
Déu i sa mare, i un d 'ells va ser aquest, el
Kindle Scribe, o alguna cosa així. Sí, Kindle
Scribe. Exacte. Llavors, això bàsicament és una
còpia, és un copycat del Remarkable. El Remarkable
és un aparato que el que et fa és que... És una
llibreta de tinta digital. Està molt bé. O sigui,
és un producte que és acollonant. Acollonant,
eh, Àlex? O sigui, és brutal. El problema és
que... Tio... No, a veure, ja està bé perquè
no portes la llibreta i només tens una i ho fas
tot allà. I jo cada cop més... Llibreta... i
apunto les coses i em deixo d 'hòsties. I faig
servir Apple Notes per tenir llibretes compartides
i com notes més consolidades, o sigui, coses
que vull recordar i que estan allà, però allà
no poso... O sigui, he après a estar... Perquè
què és el que passa? El problema és l 'obsessió.
O sigui, quan t 'obsessions de que ho vols tot
llistat... Et passes el puto dia escrivint el
diari de la teva vida. El problema que té això
és que no ho llegeixes, tio. És que no ho llegeixes.
És que no ho recordes. Hi ha aquestes regles
de mamotècnia que m 'agrada molt, que es diu
Space Repetition. Molt xulo, això. Et van donant
com... certes coses, o certs ítims perquè els
vagis recordant, són tècniques de mamotècnia
que són divertits. Però hi ha productes que ho
fan. És a dir, el que fan, bàsicament, és que
et donen l 'espace repetition aquest, sinó que
tu vas posant les notes i de tant en tant te
les van tirant perquè les recordis, d 'acord?
Però, a banda d 'això, hòstia, és que et diria
que... m 'he anat al paleolític de les notes,
eh? Que és llibreta i de tant en tant amb tu
o un Apple nou tinc projectes d 'aquests, o sigui,
el més bàsic i el més cutre del planeta, perquè,
tio, ja et dic, eh? Vull dir, és la cosa menys
sofisticada del món. Perquè és que és això, eh?
És que si no el... Hòstia, el propi procés es
converteix en ingestionable. És horrible, tio.
És horrible. És horrible. Arriba un punt que
la gestió, el que dius tu, costa més que el benefici
que et dona. I a mi també m 'ha passat. He intentat
muntar coses bastant sofisticades en el seu moment.
Em muntava wikis per mi mateix. Ja en parlarem
un dia de les wikis. Em muntava Google Sites
per tenir documentació pròpia. I més recentment
vaig provar Obsidian, que potser hi haurà gent
que ho coneix, que és aquesta eina que és molt
orientada com a desenvolupadors, que és un sistema
de notes... intel·ligents i superconnectats,
que tu pots crear templates, notes recurrents,
pots crear notes dintre de notes, no sé, realment
és un sistema superguapo que si li dediques l
'enginyeria i les hores necessàries pots arribar
a tenir tot el teu cervell descarregat allà,
bàsicament, però jo no vaig arribar mai a tenir
la paciència per muntar -ho. En un altre moment
de la vida, el que parlàvem l 'altre dia de les
automatitzacions, ho hauria fet, però estic tan
ocupat que no puc agafar tot el que tinc a Apple
Notes i passar -ho cap a Obsidian i correctament
linkar les coses, muntar -ho bé, categoritzar
-ho, crear les etiquetes, la convenció de noms,
l 'estructura amb arbre o no arbre de les notes
mateixes, crear les plantilles i vaig dir, hòstia,
massa feina. En un altre moment de la vida ja
hauria perdut hores i hores, però li vaig donar
un parell de mesos. i no vaig arribar a emigrar
-ho tot, per sort, i vaig tornar enrere. Imagina't
com em vaig haver de veure per tornar enrere
Apple Notes. Jo crec que aquí tens un punt que
és el de la simplicitat. Si precisament estem
prenent notes amb Apple Notes, o amb l 'eina
bàsica de notes, com en el seu moment podria
haver estat un Notepad, si no hagués estat tan
simple i tingués una miqueta d 'estructura d
'arxius amb Windows. És perquè és tan senzill,
crea tan poca fricció i el resultat i les recompenses
són immediats que compensen l 'esforç que hagis
de fer. En el moment en què l 'esforç es descompensa
i costa més temps, després és difícil de trobar,
has d 'omplir massa ítems perquè tingui sentit,
no ho sé, per alguna cosa es fa difícil de manegar,
hi ha de créixer aquest tipus de valor. ja no...
el benefici no és net en aquest sentit, no? I
jo crec que per això les aplicacions de... moltes
de les aplicacions que fem servir d 'avui en
dia o les aplicacions de marcar hàbits, les de
llista de tasques i les de notes, per exemple,
han de ser el més senzill possible perquè si
no les deixes de fer servir. La tònica general
és la del keep it simple stupid perquè si no
és el més simple possible l 'acabaràs deixant
de fer servir per alguna excusa. És que amb quantes
coses sempre passa això, eh? I quan tu has dit
tot el que tens per migrar cap a l 'altra banda,
això em sento avergonyit de mi, eh? Però tinc
una tasca permanent, eterna, que sé que no faré
mai, i sé que, tio, la meva tasca, la que es
fa més ràpid és aquella que deseixes no fer,
i això és una cosa que hauria de fer, d 'acord?
Però aquest escalation of commitment... que tinc
sobre això i aquest viatge a mi sí que em persegueix.
El de quan has avançat tant en una cosa que ja
no la pots tirar enrere, perquè ja has posat...
O que no l 'has començat mai, però porta cinc
anys el teu backlog a la teva llista de tasques
i dius, no, no, no, l 'he de fer, l 'he de fer,
l 'he de fer. És que potser no té ni sentit.
Doncs tu, una meva és, o sigui, clar, per anar
provant merdes de notes, jo he provat Bear. He
intentat en Pinboard, com a Bookman Manager el
Raindrop, també ho vaig provar allà una vegada.
I clar, cada vegada que te 'n vas d 'aquests
llocs, t 'endús l 'arxiu, saps? Llavors, tinc
una carpeteta que es diu Archive, i allà està
Apple Notes, un cop ho haig de servir. Després
està... que ho vaig fer servir també. Després
està el de raindrop. Hi estan tots els exports
posats allà perquè algun dia els consolidaré.
I tinc una tasca en el meu tú personal que és
consolidar totes les notes en un mateix lloc.
I sé que no ho faré mai. Ah, no ho has fet mai.
O sigui, tu no migres. Tu comences amb una eina
nova i comences des de zero. Sí, perquè em moca
el minimalisme més extrem i més estúpid. Val.
Hòstia, mira, això és completament diferent.
Si em canvio, quan em vaig canviar... L 'últim
gran canvi va ser d 'Evernote cap a Apple Notes.
I estem parlant de farà 5 o 6 anys. Potser una
miqueta més i tot. Perquè no em sona bé saber
servir Evernote. O sigui, clar, Evernote el màquet
devia haver tingut fins que vaig migrar al sistema
de notes. I hòstia, no, no, jo aquí sí que vaig
dir, dic, m 'hi poso una setmana fins que no
ho tingui tot migrat. Va ser com una mudança
de pis, no? Fins que no ho tens tot migrat, no...
no comences o no crees notes noves, no? I no
ho deixo a mitges. És que si ho deixes a mitges
no ho arrastres mai. És com el tema aquest de
consolidar backups, no? I coses d 'aquestes.
Jo ja em conec, ja sé que aquestes coses no les
faig mai. Per tant, almenys amb les notes, com
que realment a nivell de feina després em són
útils, tot i que no les tinc tan ben categoritzades
ni etiquetades com ho deus tenir tu, sí que és
veritat que tiro molt de notes per certes coses.
Acaben sent les notes més antigues les més útils,
no? Les que tinc les... Clar, és que si tu ho
tens en digital, en analògic és diferent, però
jo que tiro de notes per absolutament tot, és
a dir, que tinc des d 'acords, o sigui, cançons
de guitarra, acords, coses que he escrit jo,
coses que vaig escriure a nivell personal quan
era adolescent. Saps? Vull dir, coses de feina,
llistes de coses que vull fer, el típic, no?
Llista de coses que s 'ha de fer abans de morir,
o no sé què, contingut pel blog. El faig servir
també com a gestor d 'idees, de dir, ostres,
hauria de fer això, no? Idees per podcast. No
ho sé, és que se m 'acuden 50 .000 coses. També
tinc el CRM de l 'empresa personal, o sigui,
les meves notes de reunions, m 'he reunit amb
l 'empresa, hem dit això, i el log d 'aquesta
reunió tal cosa, l 'altra reunió tal cosa, avancem
per aquí i per allà. Això també ho tinc aquí,
és que snippets de codi, és que ho tinc tot,
tot, tot Apple Notes, i mira que potser no és
eficient, eh, i son una miqueta de carca, però
ho tinc tan estructurat allà que pràcticament
qualsevol cosa que em comentis et puc dir, sí,
això ho tinc amb una nota d 'Apple Notes. Una
altra cosa és que tingui el títol correcte i
que no tingui contingut d 'altres coses completament
random, però bueno, això ja potser és més un
fallo de producte. Ja, tio Àlex, és que això...
És que és delicat, eh? Es tracta que em recorda
a mi... A mi em recorda molt una cosa. És una
pel·li molt dolenta, aquesta, eh? Però... té
el seu punt, al final. Es diu Un buen año, o
algo així, em sembla. Russell Crown. No em sona,
evidentment. No et preocupis. És un tio que,
bàsicament, és un broker de Wall Street, que,
òbviament... No sé si està a l 'Institut o a
la City, ara no recordo. És igual, whatever.
Té la mítica vida de financer, executiu, barra,
trader multimilionari, banquer de banca privada
que es va fotre cocaïna els divendres en un banc,
en un bar, per gastar -se la pasta que no pot
disfrutar i que fa. I, bàsicament, t 'imagines
el tipus de vida que porta aquesta persona i
s 'hi pots imaginar tu. I, bàsicament, el que
li passa és que un tiet seu de la Borgonya Francesa,
o de no sé on, es mora i li cau l 'herència.
Llavors, ell se 'n va i se 'n va allà i res,
té una transformació de la vida, et pots imaginar.
I rellevant pel punt que vull fer. Arriba un
moment que, bàsicament, el tio torna a la city.
I se 'n va a posar amb el seu jefe i li diu,
a veure, xato, què collons estàs fotent amb la
teva vida? Ets el millor trader que tinc. Mira,
et faig aquesta oferta que és irretratable, d
'acord? I resulta que hi havia a l 'esquerra
o a la dreta de l 'escena un monet, d 'acord?
I el tio li pregunta, i aquí és on vull fer el
meu punt, i el tio li pregunta... És l 'original,
saps? El monet que tenien allà penjat. I el tio
li diu, ara, imbècil, com va de ser l 'original?
L 'original el tinc en una caixa forta, no? I
el seu punt és, tio, i quantes vegades el mires,
saps? I la resposta és mai. I amb les notes aquestes,
jo a vegades penso igual, saps? Que ens fotem
un fart d 'escriure i documentar coses per la
nostra vida personal i després resulta que al
final és que no ho mirem. Absolutament. És un
dels temes que passa amb el minimalisme digital,
que és una cosa que em va donar fort, perquè
jo sempre havia tingut, sense voler -ho banalitzar,
una miqueta del que es coneix com a síndrome
de diògenes digital, que és... Bastial, o sigui,
acumular absolutament tot, no? Tenia, tio, els
treballs de recerca a l 'institut, les fotos,
el no sé què, el no sé quantos, tota la música
correctament taggejada amb Music Brains, havia
estat molt nerd en aquest aspecte, no? I anar
guardant coses i coses i gifs i imatges per si
mai ho necessito. És el síndrome de diògenes,
però extrapolat al digitalisme, no? I és fotut.
perquè després, hòstia, comences a necessitar
més espai al distú, més espai al distú, les migracions
es fan farragoses i tal. I no té cap tipus de
sentit en la majoria de casos. Hi ha un, o bé,
hi ha un parell en el que ja hem vist que té
molt de sentit. Per exemple, tota la gent que
anava guardant les fotos, i jo crec que això
també passarà amb les notes, o m 'agradaria que
passés, fa... Realment és molt bon producte.
el que et fa Google i en alguna mesura també
Apple de dir -te, ei, fa dos anys vas fer això.
Mira, fa un any aquest dia feies això. O aquest
dia de cada any dels últims deu anys de la teva
vida, aquestes són les fotos que vas tenir, no?
Hòstia, en aquest sentit això sí que podria ajudar
si el programa de notes fes exactament el mateix,
no? Per dir, escolta, aquesta nota que vas escriure
fa un any, no sé, encara té validesa? Si no,
la vas escriure després d 'una reunió? Si els
programes de notes... poguessin tenir aquesta
capa d 'intel·ligència artificial i poder millorar
la nostra experiència, crec que tindria molt
de sentit. Poder detectar de manera automàtica
si l 'has escrit després d 'una reunió, categoritzar
-la com això és de reunió, per tant és feina,
per tant guarda -ho, o és una nota que s 'ha
de convertir en una tasca, per tant passa -la
al document de tasques o posa -la com a tasca
si el teu gestor de notes permet fer tal cosa.
O els recordatoris aquests. Escolta, fa un any
vas escriure això, aquí posava com parlant sis
mesos, vas parlant sis mesos amb aquesta persona.
Crec que en algun moment els gestors de notes
dels nostres telèfons i els altres dispositius
tindran aquestes capacitats. Per tant, començar
a acumular notes no em sembla tan greu, en tant
que, a part, les notes són una cosa que ocupen
absolutament zero. Però l 'espai mental que t
'ocupen és molt diferent. Perquè jo, per exemple,
dintre d 'eCloud tinc 904 notes. Ho estic mirant
ara mateix, no? Però probablement de les no classificades,
les no classificades són 86. Això vol dir que
tinc 86 notes des de l 'últim cop que les vaig
classificar. No està mal, no arriba a un 10%,
m 'esperava que fos molt pitjor, però hi ha absolutament
de tot. M 'han esborrat dos que ja dic, hòstia,
però és que això realment no feia falta, no?
com et deia, hi ha coses tal com en aquest concert
van tocar aquesta llista de cançons, com objectius
de Startup Grind per l 'any vinent, com fer uns
canvis a la meva web, com coses de reunions,
com coses de pisos que he estat mirant fa poc,
i coses completament diverses. O nou password
del B5, el vaig canviar on they go, i dic me
l 'apunto aquí i després el passaré a one password,
com a bona pràctica, però fa dues setmanes d
'això. I fins que no passi... doncs aquestes
notes queden acumulades. Què passa? Que si no
tens la diligència aquesta d 'anar -ho revisant
i anar -ho categoritzant i anar creant les carpetetes
i tot això, és pràcticament inútil, perquè és
veritat que els motors de cerca d 'aquestes aplicacions
no són molt intel·ligents. I, és més, quan vas
prenent notes de manera digital, és molt probable
que cometis errors tipogràfics. I que en comptes
d 'escriure el nom de l 'empresa bé, l 'has escrit
canviant una E i una L de lloc i la cerca no
t 'ho troba. Per tant, malament. Vull dir, no
sé, tenen molt marge de millora. Crec que amb
el tema de les notes crec que hi ha molt d 'espai
perquè se 'ns pugui ajudar a no tant aprendre
millors notes sinó gestionar -les millor. Ho
entendràs millor, no sé si cap tecnologia t 'ajudarà
a escriure millor més enllà dels teclats aquests
correctius de mòbil, però sí que la gestió de
dir, ei, perquè això ja passa amb moltes altres,
no sé, treu el mateix i t 'autocategoritza les
tasques, et suggereix cap a on les pots moure
i tot això, no? El mateix amb certes eines de
CRM. Doncs, per què no les eines de... de notes,
veuen que estàs escrivint aquesta nota i diuen,
això s 'assembla a notes que tens a la categoria
de contingut pel blog. Vols que t 'ho fiqui allà
i ja t 'ho categoritzo així automàticament? Sí
o no. Això s 'assembla a, això és codi. Doncs
potser que vagi a la categoria de codi. Això
és coses de família o la llista de la compra.
Vols que t 'ho fiqui allà? O ja tens una nota
similar. Estàs segur que no vols editar aquesta
nota i no crear -ne una de nova? Coses tan senzilles
avui en dia, eh? Tan senzilles com aquesta. jo
crec que ens ajudarien molt a que tothom prengués
millors notes. Però ja et dic, jo per mi, no
està en la consulta de les notes, com he dit
al principi, per mi el valor de les notes està
en el moment d 'aprendre -les, pel que et deia,
perquè em fa ser més present i perquè m 'estructura
el cervell. I ja només pel simple fet d 'apuntar
-me a una cosa ja fa que te 'n recordis, més
que només llegir -ho, no? Si ho llegeixes, està
bé, et dona un cert grau de memòria. Si llegeixes
una cosa i després l 'escrius o l 'expliques
a algú altre... tens moltes més probabilitats
de recordar -te 'n. Després hi ha la consulta,
ja veurem. Es consulto relativament poc les notes
per tot l 'esforç que hi dedico, però jo crec
que ja han complert el seu objectiu. Per mi la
consulta ja és el a més a més. Vale, tio, has
dit exactament amb el punt en què volia, no sé
si començar a tancar o fer, però se m 'havia
oblidat, i és crític. Hi ha un bri d 'esperança,
eh? Una mica, una mica. I és que, de la mateixa
manera que sempre diem que la tecnologia no ens
salvarà, jo dic que aquí sí. Crec que arribarà
com el moment, el que tu has dit, en què li fotràs
totes les notes allà, allò s 'ho menjarà i et
farà com el resum d 'una frase, el one -liner.
Té, tot això que has escrit, ho recordes amb
això. I t 'ho vincularà. És a dir, de la mateixa
manera que està començant a passar amb les fotos,
començarà a passar amb les notes, Àlex. Estic
segur. Jo, és que ho necessito urgentment, com
una mena de sistema virtual. Deia, i aquí et
passo les meves notes. Fes el que hagis de fer
amb això, saps? M 'he reunit amb tal empresa.
Aquí són les meves notes. Guarda -ho, categoritza
-ho, fica -ho allà, crea un recordatori. a l
'agenda, crear una trucada amb aquesta persona,
tal, tal, tal. O la llista de la compra. Doncs,
hòstia, no ho sé, anar ingestant aquest tipus
de contingut en una mena de sistema personal
que seria el mateix que té les notes. No ho sé,
potser ara estem parlant de manera completament
desinformada i és una cosa que Alexa, per dir
alguna cosa, ja t 'ho fa. I ara probablement
sonarà el que tinc a casa si no el tinc desendollat.
El dec tenir desendollat perquè no s 'ha activat.
Però potser ja t 'ho fa. Potser tu li dius coses
així i ja s 'ho desa i quan tu vulguis consultar
-ho, doncs li dius, escolta, recorda'm allò que
t 'havia comentat. Em sembla que amb certes coses
ja es pot fer. Però jo voldria començar per un
passet abans, un passet anterior, que sigui el
de format text, també. Perquè a mi el format
d 'àudio, i també crec que es mereix un episodi...
No em convenç. O sigui, aquí la tecnologia sí
que ens salvarà. Aquí sí, eh? No sé si ens salvarà,
però... A veure, no vull obrir un maló, que ara
és molt complicat, però estem delegant tant el
nostre cervell en la tecnologia que perdem certes
facultats. Jo ara, des de fa dos o tres anys,
potser una miqueta més, m 'estic forçant a no
fer servir GPS. Per què? Perquè se m 'havia oblidat,
no com conduir, sinó, estàs més atent del GPS
que, no de la carretera, però que de saber com
anar als llocs, val? I dic, hòstia, llocs que
són absolutament senzills, hòstia, de Barcelona
a Andorra no et cal GPS, saps? Vull dir, cal
que estiguis atent, que és a dir, que t 'ho miris
una miqueta al principi i dius, val, saps? He
d 'anar fins aquí, agafar la 2, girar cap a direcció
Guissona, arribar a Pons i després... hi ha tres
o quatre camins, no? I després tira la torre
recta cap a la seu i arriba a Andorra. No et
cal. Si el GPS l 'estic deixant ja només per
dins de la ciutat, vull ser eficient i no vull
buscar el carrer del pintor Roca, no sé quantos,
a Sevilla, no tinc ni idea, doncs el ficaré per
no donar 500 .000 voltes. Però, xato, si has
d 'anar de Barcelona a Valladolid, és que és
línia recta, no sé si ens entenem, i la gent
fot el GPS. Doncs absolutament el mateix amb
altres coses. M 'adono que... Tinc zero retenció,
zero memòria de les coses que he de fer una miqueta
a la meva vida, perquè com que tot ho delego
en Google Calendar, després no exerceixo, no
exercito aquest múscul seroral que és el de recordar
els esdeveniments que vindran. I no sé si tant
prendre notes acabarà passant el mateix, que
no recordaré ni què he dit. ni amb qui he parlat,
perquè ho estic externalitzant tot, però potser,
no sé si el cervell, d 'altra banda, també seria
capaç de retenir tota aquesta capacitat d 'informació
que gestionem avui en dia.