Tants anys de Mac, Marc, perquè no sàpigues com
funciona el QuickTime. Aquestes interfícies natives.
M 'agrada, és superminimalista. Massa minimalista.
A mi no m 'agrada el concepte aquest que obres
el QuickTime, t 'esperes que et mostri, com a
tota aplicació, que et mostri alguna pantalla
dient què és el que pots fer. Què vols fer? Obrir
un arxiu? Crear -ne un de nou? No, no et mostra
res. Si no ho saps, et surt a la barra de dalt,
a la barra de... de menús perquè ens entenguem,
com s 'ha obert, però et pots passar esperant
tot el dia, saps? Perquè no et mostrarà res.
Avui és un dia especial o no, Àlex? Per què?
Digue -m 'ho tu, tio, perquè no portes samarreta
al Barça. Ah, val. Tinc uns clients a Barcelona
i avui vaig ben aviat. Avui vaig amb camisa.
Avui vaig de persona seriosa. Però tranquil,
tranquil. Ja tornaran les samarretes del Barça,
tu tranquil. O sigui que, segons qui és el teu
interlocutor, et vesteixes d 'una manera o d
'una altra? Ets d 'aquests, tu? Ets un vengut?
O com va això? Sí, tot i que no caldria, perquè,
de fet, ells han vingut més informals que nosaltres.
Vull dir que, en aquest sentit, home, sí que,
segons a qui vagi a veure, no vaig, potser, amb
samarretes de caníbal corps. Vull dir, o amb
samarreta del Barça per fer una reunió de feina,
doncs home, potser ho trobo una miqueta fora
de lloc. Si hi ha moltíssima confiança, hi ha
molts clients amb els que sóc amic i ja és igual,
és com si vull anar amb banyador i amb samarreta
de tirans, saps? Però, per lo general, quan hi
ha gent que no... o que conec poc, o que no conec,
o ve un jefazo i... Bueno, la camisa no està
de més. Però no molt més, eh? Tranquil, que no
molt més. A veure, noi, o sigui, t 'ho deia en
broma, o sigui, ets la persona que penso que
li importa menys el que pensin d 'ell que jo
conec, però... Bastant poc. A mi aquesta camisa
negra, tio, et queda bé, tio. M 'estàs agradant
bastant. Malgrat, et diré que no és especial
per això. Tio, és especial perquè aquest és el
40, nen. El 40. Ja portem 40. Me cago en Déu
que l 'altre la creu, Marc. Són 40. Portem aguantant
-nos 40 episodis, ja? Hòstia puta. Bueno. De
què parlem avui? Mira, per ser el 40, ho farem
diferent, d 'acord? D 'acord. I jo et tiraré
3 idees. Pa, pa, pa. I... Tranquil, tranquil,
tranquil. Són idees que estan alineades amb el
que hem dit que parlarem, d 'acord? Perquè fins
fa poc l 'Àlex pensava que avui... parlaríem
d 'un model antagònic entre què ha passat en
Patagònia, que per qui estigui en una figuera
i no hagi baixat fins avui, bàsicament el seu
fundador ha fet una donació i ha donat pràcticament
la totalitat de la companyia, i el que ha passat
amb Figma, que també haguessin estat en una figuera,
que no sé si una part en català està ben dit
o no, però bueno. Una figuera m 'agrada, també.
Els que venen de l 'hort. Els que venen de l
'hort, sí, com despistats, perquè han anat a
collir tomàquets i han dit, hòstia, han comprat
a Figma per 20 melons. Doncs mira, sí, doncs
els han comprat. Llavors, jo li volia com anteposar
aquests dos models, però li tiraré un tercer.
I en lloc de discutir, no, doncs mira, millor
ser una empresa privada i ser com una almita
de la caritat i donar -la a la caritat versus,
oh, no, és millor ser supergridi i vendre la
teva companyia per 20 billions, no, no farem
això. El que diem és que tenim aquestes tres
idees, que la primera, evidentment, és Figma
sent adquirida per... per Adobe, per 20 billions.
Per altra banda, Model Antagònic dins de Patagònia,
sent una companyia privada que sempre s 'ha mantingut
privada i que sobre el seu fundador ha donat
la totalitat, si cagues, de l 'ownership a una
organització sense any de lucre i que companyies
que ja anem a dir com tecnològiques més madures,
que ja havien escalat més, digue -li Facebook,
digue -li Zoom. A dia d 'avui, i no ho he mirat
avui, però a prox, crec que no m 'equivocaré
de gaire, amb el que va d 'any, és a dir, des
que ha començat el 2022, han perdut més del 60
% de la seva valoració. És una borrada, això,
eh? És animal. I sobretot amb companyies madures
com Facebook, que jo crec que podria haver arribat
a estar entre les cinc companyies més valuoses
del món. Fàcil. Llavors, donats aquests tres
models, tu què en penses de tot plegat, Àlex?
Perquè saps què passa? És que a vegades em dóna
la sensació com que mai estem en desacord. Però
a vegades també penso com, hòstia, què en pensarà
l 'Àlex d 'això? Tenia com aquestes tres idees
i pensava, quan jo et dic això, què et ve al
cap? Com respires? Em va bé que em preguntis
això i que em canviés una miqueta l 'angle d
'episodi, perquè avui he fet un exercici conscient
que és el de no preparar -me l 'episodi, perquè,
tot i que tenia temps, portava dos o tres episodis
preparant -me i dic, no, saps què? Tornem als
orígens. El de l 'Àlex completament desinformat
i que ho improvisa, no? Evidentment... No vinc
de l 'Hort i he sentit a parlar de les notícies
aquestes, però no m 'he mirat els detalls. És
a dir, he llegit el titular de la notícia de
Patagònia, he llegit el titular de Figma, però
no en tinc ni idea dels detalls. Suposo que aquí,
al final, el que es tracta és del tema de la
independència, de quan parles de com dirigir
un negoci. I com decideixes fer el que et surti
mal parlant de les pilotes amb el que passarà
el dia de demà. És a dir, en el cas de Patagònia,
desconec, però em sembla que pel que m 'has dit
era completament controlat per ells. Intueixo
que no tenien inversors, si més no, no deute
dilutiu. Per tant, res de Capital Risk, res de
Business Angels, res de gent que al final...
quan t 'inverteix es fica en el teu consell,
el que diem el board, i tu al final pots decidir,
com el propietari de Patagònia, dir, doncs mira,
saps què, s 'ha acabat, jo aquí em retiro, me
'n vaig a viure a les Bahames, on sigui, i tot
el resultat de l 'empresa, tot el benefici, tot
el patrimoni, no sé exactament què és el que
ha donat, ho dona a una associació, a una entitat
sense ànim de lucre. Per què ho ha fet? t 'ho
diré ben clar, perquè pot fer -ho. Figma, com
a tantes altres empreses que estan invertides
per deute dilutiu, el que deia Venture Capital,
Business Angels, etcètera, al final està lligada
a un contracte monetari, un contracte mercantil
amb gent que li posa calés a canvi d 'un deute,
i el que volen és que se 'ls torni un múltiple
d 'aquells calés. Per tant, clar, sempre ho diem,
és un avantatge, et permet anar més ràpid, et
permet escalar, et permet que vagis per endavant
de la teva competència. Sí, és un dels avantatges
d 'agafar capital extern. També pots anar al
banc i demanar un crèdit, però segurament les
condicions potser no són tan bones o no te 'l
donen. si no tens un negoci que ja demostra una
certa atracció, etcètera. Aleshores, ja caus
en la dinàmica aquesta d 'agafar -ho de Disney's
Angels, que saben que tenen un risc molt més
alt, però el retorn pot ser molt més alt, si
ja tens contactes, després aquests et porten
ja al Venture Capital, etcètera, i acabes construint
una empresa que sí, que ha aixecat, vés a saber,
no dic Figma, però per lo general són empreses
que acaben aixecant centenars de milions de dòlars.
I perden absolutament tota independència, no?
No, sí, els inversors van superalineats amb nosaltres.
T 'ho diuen quan el negoci va bé. Tothom, absolutament
tothom, que té capital risc darrere, et diu que
mentre les coses van bé, evidentment que et recolzen.
Però el dia que les coses no van bé, el Venture
Capital de Torn, els fons d 'inversió, ja saben
que et deixen caure. a la que detecten que tu,
ja no saps, l 'empresa 1 de 20 del seu fons d
'inversió que ha de retornar el fons, que ha
de portar aquest múltiple, diuen, aquesta empresa
ja hem deixat de recolzar -la, focalitzem -nos
en les dues o tres que van bé, que poden retornar
el fons, i aquestes les deixem caure, les altres.
No sé si això respon a la teva pregunta, perquè
no he entrat a la part de la caiguda en borsa,
del valor de zooms i històries, però almenys
sí que la diferència de models entre Figma, I
Patagònia està molt clara. Va haver -hi una fa
poc, relativament, crec que va ser a principis
d 'aquest any, que va ser la de Mailchimp, que
va ser com molt sonada, perquè em sembla que
Mailchimp no donava participacions als seus empleats,
a diferència de moltes altres empreses, principalment
perquè va començar sent una empresa bootstrap.
O sigui, una empresa bootstrap, per qui no ho
sàpiga, és una empresa que s 'autofinancia. Aleshores,
clar, el no haver d 'entrar a la roda aquesta
del venture capital, de finançament, etcètera,
sempre ha tingut calés per pagar els seus empleats
i no ha hagut d 'incentivar els fitxatges i les
pujades salarials amb participacions a l 'empresa,
que és una pràctica molt habitual. Per tant,
quan van arribar al tema de la venda d 'empresa,
va passar que la gent no tenia participacions
i que van dir, hòstia, comparat amb totes les
altres start -ups, aquí la gent ha perdut. ha
deixat de guanyar molts diners els empleats.
Hòstia, què cabrons! Cabrons, no. Si no ho has
necessitat, jo crec que al contrari. Jo crec
que les empreses que retribueixen part del sou
amb accions, per mi, eh?, és una gran estafa,
és una enganyifa, perquè, per lo general, aquestes
accions mai valdran absolutament res. I, aleshores,
és com si la loteria és l 'impost de la gent
que no sap estadístiques. El tema de les stock
options, sobretot fora dels Estats Units, és
com la loteria de les start -ups. Clar, mira,
és que m 'has posat un molt bo, un exemple molt
bo, que és el de MailChimp, perquè a mi em recorda
molt el de One Password, també. Com aquests tools
que al principi estaven molt bootstrap, però,
hòstia, nen, és que després enganxen i la de
One Password va ser boja, però boja. Que dius,
hòstia, tio, ets un B2B que guarda contrassenyes.
Que dius, tela. Llavors, o sigui, quin és el
punt que intentàvem fer aquí? És, ostres, hi
ha moltes maneres de construir una companyia
i d 'escalar -la, però sembla que totes aquestes
tecnològiques en algun moment és, hòstia, si
no ho faig jo, ho farà l 'altre. I si ho fa l
'altre, tindré un problema, no? I, però clar,
a vegades tens dubtes de dir, Anem a posar l
'exemple de Zoom, i per això te 'l posava, perquè
si ets molt pragmàtic, des d 'un punt de vista
d 'utilitat, els dos conceptes, el de Figma i
el de Zoom, són extremadament disruptius. Per
exemple, Figma, el seu assumption és, mira, jo
em carrego a l 'arxiu com a tal, és a dir, el
file... .psd, que és un cunyàs, és a dir, a mi,
per exemple, cada vegada que algú, és que jo
amb els PSDs no treballo molt, però cada vegada
que algú m 'envia un, no ho sé, proyecciones
.xslx o alguna cosa així, que és el d 'Excel,
penso, xato, no! O sigui, enviar un Google Drive...
perquè jo ara aquí faré canvis, et tocaré coses,
i llavors com estarem a gris, i sé, eh, sé que
Microsoft té el 365, tal, però, tio, però la
gent treballa amb els Excel dels collons, i els
envien per correu, llavors 10 persones col·laboren
amb ell, és desactualitzat, es desquadra, i és
un cunyàs, d 'acord? Sí. Entenc, entenc que a
Figma li passava el mateix. És a dir, el concepte
de revisions d 'Office està des d 'abans que
tu i jo n 'esqueixim, Marc, també t 'ho dic.
Correcte, correcte. I funciona prou bé. No, no,
estic d 'acord, però també estic d 'acord, bueno,
sí, no és que estigui d 'acord, és que és la
meva opinió, valer o no, que Google Drive, o
sigui, Google Drive, hòstia, funciona millor,
o sigui, veus el tio allà, com fa els canvis,
tal, veus qui està a dins, qui no, és, hòstia,
Llavors, o sigui, soc conscient que Microsoft
té aquesta eina al cloud, que funciona exactament
igual, però, bueno, en fi, que la gent no la
fa servir, vaja. I el control de revisions tampoc.
Llavors, on anava? Que l 'assumption de Figma
és el mateix, és a dir, mira, aquí hi ha un problema
amb els PSDs, jo enganxo i en el moment que això
deixa de ser un file, i és un endpoint amb una
URL en què pot col·laborar tothom, no? I diu,
Figma és la hòstia, d 'acord? On estava el challenge?
Home, el challenge era tu creus que podràs fer
funcionar això amb un navegador? Bueno, tothom
deia que no. Bueno, mira, tothom s 'equivocava
en aquest sentit, no? I el que sembla una idea
com molt fràgil, molt estúpida, avui dia val
20 bilions, ok. Adobe ha decidit que és més fàcil
pagar 20 bilions a aquests tios que no, que,
com et diria, que els mengin la torrada, o alguna
cosa així. També et dic, i props per Adobe, que,
hòstia, és un model d 'èxit acollonant, en el
sentit que... Ostres, Adobe era una companyia
que tot el seu suit de productes el tenia com
a arxius i ha fet un gir a la subscripció acollonant.
És a dir, és brutal el que ha aconseguit amb
Creative Cloud. Però, i aquí acabo el meu punt,
i perdó que m 'he anat una mica llarg, és en
quin moment Zoom tenia un valuation molt per
sobre d 'això enmig d 'una pandèmia. quan absolutament
tothom veia que tenia un producte que era no
diferenciat, però és que a sobre era literalment
un tool de, no ho sé, vull dir, d 'un suite com
el de Google, com el d 'un offering com el de
Microsoft o el que sigui. És a dir, fins aquí,
Àlex. Sí, sembla que tothom s 'ha pujat al carro
de dir, ostres, mira, fic -me que bé, és el gran
contraexemple que no has de construir mai coses
que ja estiguin en un mercat saturat. Hòstia,
no necessitem una altra eina que faci això, ja
hi ha un gran incumbent com és Adobe, ja hi ha...
El mateix segurament va passar per Zoom. Vull
dir, jo, quan veig, quan parles amb grans corporacions,
i jo que treballo amb grans corporacions a diària,
al final, la majoria d 'elles, segueixen treballant
amb puto Webex. Vull dir, Apple, la mateixa Apple,
que podia haver fet FaceTime for Business, que
podia haver fet alguna eina interna, perquè és
Apple, al final. Treballa amb Webex. No treballa
amb Zoom, no treballa, evidentment, amb Google
Meet, no treballa amb cap altra merda, treballa
amb el puto Webex de tota la vida, que aquest
sí, Marc, que quan tu i jo vam començar a treballar,
ja existia. Mira, el tema de Zoom és curiós.
Crec que tothom estava d 'acord en què les valoracions
durant la pandèmia es van inflar i tothom sabia
que era una bombolla. Quan ja vam invertir en
les accions de tota aquesta empresa sabíem que
era una bombolla, però d 'altra banda crec que
tothom sap que el mercat de tecnologia és un
mercat alcista i que creixerà. Tindrà les seves
davallades, però creixerà. És un mercat que mai
es tornarà a fer petit. Per tant, invertir en
tecnologia és invertir en futur. Hòstia, sona
molt a Engel amb Volkers, no? Són aquells dos
cocainòmens que van sortir a Plazo Fijo. Però
vull dir, invertir en tecnologia és futur, no?
Zoom, curiosament, l 'empresa d 'un amic meu
va estar a punt de ser comprada per Zoom el dia
abans que l 'estoc de Zoom caigués en picat i
el deal se 'n va anar a la merda. Però hauria
venut a Zoom una quantitat molt raonable. Però,
en aquest sentit, vull dir que jo crec que les
valoracions de Zoom i de totes aquestes tornen
a pujar, ho tinc claríssim, perquè ara segurament
estem en recessió o la gent té una miqueta de
por, el que sigui, però la tecnologia tornarà
a treure 'ns d 'aquestes coses, val? Clar, com
afecta això a les valoracions de les empreses?
Jo crec que Adobe ha tingut, o sigui, ha estat
penjant d 'un fil durant molts anys. Ha passat
de ser un software estàndard, que era literalment
la primera cosa que t 'instal·laves a l 'ordinador,
o la segona, quan t 'instal·laves, i tu ho hauràs
fet, que t 'agafes un ordinador nou i el primer
que havies de posar potser en el Messenger i
el segon era a l 'Adobe Acrobat Reader, perquè
si no no hi havia collons a obrir un arxiu PDF.
Photoshop, evidentment que tothom l 'ha tingut
piratejat i tot el que vulguis, i no sé les altres
merdes que ha tingut Adobe, però ja ha fet...
i ha fet compres més o menys interessants durant
els anys, vull dir, si no recordo, va comprar
Flash en el seu moment, que és una tecnologia
que va funcionar durant un temps i després va
ser una absoluta catàstrofe, però jo sempre veia
que Adobe seria com la gran empresa que acabaria
desapareixent si no canviava absolutament tot
el seu model de negoci, perquè el software propietari
de llicència, instal·lació, el típic software
que era de CD -ROM, perquè ens entenguem, havia
de desaparèixer. Jo no he seguit, francament,
no he seguit l 'evolució d 'Adobe perquè des
que tinc Mac no tinc ni un producte d 'Adobe
instal·lat. Són set anys que fa que no tinc Adobe
i em sonava que hi havia un model de subscripció,
però dic, d 'alguna manera ells ja s 'han intuït
que això, la mort de l 'arxiu com a tal ja estava
aquí, el tema de les eines col·laboratives. Ja
em sona que Photoshop té alguna cosa de col·laboració,
però... Jo crec que ha estat més aquesta gent
ens fa gositarar, els hem de comprar i ens hem
de convertir en un figme. Crec que les coses
van per aquí. O sigui, per què volia contraposar
aquests models? Perquè al final del dia la pregunta
que et vull fer, Àlex, és creus que a dia d 'avui
és possible, ara, tal com estan les coses, i
amb la candidat de Capital parat que hi ha en
el Venture Capital, que acabarà sortint? Absolutament.
quan surti tot això, tu creus que i sabent, és
a dir, això et donava el context, perdó, això
et donava el context, simplement et dient, en
un món amb molta abundància de capital, és a
dir, on hi ha com molta liquidesa, en el context
aquest, creus que ja és possible escalar una
companyia tecnològica com a tu t 'agrada? I perdó
que hagi posat el com a tu t 'agrada en aquí,
però com així bootstrap. El model bootstrap,
vols dir. Sí, sí, sí. Sí. Mira, et contesto una
altra cosa abans. Crec que més que mai es segueix
demostrant la idea aquella que sempre pots muntar
una cosa en un mercat molt trillat. Perquè si
Figma ho ha demostrat ara, Google ho va demostrar
a principis dels 2000, quan ja hi havia 15 .000
buscadors al mercat. I Google s 'ha convertit
en la... La pàgina d 'internet. Reddit. Una tecnologia
per fer foros. És una empresa que val molta pasta.
Seguiran sent els outliers, si tu vols. Les excepcions
que confirmen la regla, el viatge de confirmació,
el viatge de supervivència, etcètera. Però també
passa amb els models bootstrap. Què passa? Al
final, el que et deia, és un tema d 'independència.
Tu vols anar més ràpid? Ho pots fer. L 'exemple
que m 'ha vingut al cap és l 'empresa de Buffer.
L 'eina que està per fer social media, per poder
calendaritzar continguts de social media, etc.
Aquesta gent és l 'únic cas que conec que van
decidir aixecar una ronda per tenir pasta al
banc. Per dir, anem a fer una ronda, no la necessitem,
som completament bootstraps, sempre havien estat
completament bootstraps, van dir, mira, ens han
donat tan bones condicions que el dia que ho
necessitem no ho trobarem. No és que necessitem
córrer més ràpid perquè, en aquest sentit, els
seus competidors... Tampoc era un mercat que
dius, hòstia, és un mercat que sí o sí t 'has
de convertir en el número 1. L 'empresa ja era
extremadament rendible. I van dir, anem a aixecar
pasta. Jo aquesta història no l 'he sentit gaire
cops. Per què ho van fer? Per independència.
Perquè no tenien inversors que els van dir, has
d 'aixecar pasta perquè en l 'estadi en què estàs
ara o creixes més ràpid o mai podràs retornar
-me els calés que jo t 'he ficat a dins. Fic
-me... Crec que és més el cas de One Password,
que ja has mencionat tu, o... Hòstia, no me 'n
recordo qui... Hi havia un altre d 'aquest sector
que era el típic B2B, que era completament bootstrap
o molt poca inversió, i van dir, mira, ara ens
va tan bé que aixequarem una mega ronda de 300
milions perquè ens hem de convertir, si ho sí,
en el número 1. Qui et posa aquesta condició?
1. Pot ser o els inversors. o te la poses tu
mateix. Aleshores, al final, la base de tot això,
la marada de tots els ous, és quin tipus d 'empresa
tu vols construir. I Patagònia, segurament, o
com Buffer, o com, diré, salvant molta distància
de la meva empresa, són empreses que són més
una empresa d 'estil de vida, un lifestyle business,
que diu, mira, és que no volem ser el número
1. És que, encara que ens ho proposéssim, segurament
no arribaríem mai a ser el número 1. No volem
ser -ho, per tant, no entrarem al joc de... No
entrenem a jugar amb les regles de tothom i estem
contents amb el que tenim. Podríem aixecar capital
i passar a ser una empresa de 50, 100, 300 persones,
3 .000? Sí. Volem? No. Aleshores, al final es
tracta molt de filosofia. Què és el que vols
fer amb la pasta? Figma, segurament, o Figma,
el que deies, One Password, va dir tenim una
oportunitat com a empresa B2B. que ja tenim una
quota marcada suficientment elevada, i només
tenim un competidor que era... One Pass? No,
hi ha diversos. Està aquell de l 'Espàs. L 'Espàs,
correcte, l 'Espàs. Però van dir, està clar que
tenim totes les de guanyar, però per fer -ho
ho hem de fer molt ràpid, perquè tenim una sèrie
de processos, tenim una sèrie d 'avantatges,
i potser l 'única manera és la de, ara fotem
l 'esprint. Saps com el... En maratons i en cursos
d 'aquestes que hi ha gent que es guarda les
energies fins a l 'últim tram, no? Inclús en
ciclisme. Hi ha gent que va al peloton i d 'aquí
a volta veus que els últims 10 minuts o 10 quilòmetres
per dir alguna cosa, diuen ara és quan vaig jo.
M 'he estat reservant les energies i ara foto
l 'esprint perquè veig tan clar que si faig l
'esprint guanyaré. Doncs foten aquesta estratègia,
no? I es perverteixen una miqueta el seu model,
però poden aixecar una quantitat obscena de capital
gràcies al que tenen, amb unes condicions molt
bones, i diuen ara sí que ens mengem el món.
Però d 'una altra manera no haurien arribat fins
aquí, no? O sigui que d 'alguna manera, gràcies
a ser bootstrap i aquesta filosofia, o molt més
orientat a ventes i no a la inversió, han arribat
a un punt en què poden aixecar una ronda que
realment fan que no es dilueixin gaire, que no
perdin la governança de l 'empresa, etcètera,
etcètera, i... però només amb un objectiu clar,
que és el de ser el número 1 del mercat. I després,
totes aquestes altres empreses, com va fer, que
diuen, no vull ser el número 1 del mercat. Jo
crec que ja està bé que hi hagi el Hootsuite
de torn, hi hagi altres eines que, bueno, que
cadascú tingui el seu i que no hi hagi una consolidació
de mercat perquè ja, no sé, no hi veuen cap valor
en ser el número 1, l 'eina per defecte. Jo crec
que va per aquí, els trets, però podria estar
equivocat, Marc. No, tio, és que l 'altre dia,
i sé que... El que et diré ara potser és tangencial
en aquesta conversa, però és que crec que és
el punt on volia arribar. És a dir, quan tu com
a fundador i com a emprenedor a Barcelona o on
sigui, és igual, sense ser un emprenedor en sèrie
que ha venut 23 empreses i té un accés a un fons
d 'inversió que truca a la porta i li estan posant
5 milions d 'euros sobre la taula perquè faci
un PowerPoint. És a dir, que no ets aquest cas.
Vols construir alguna cosa? A dia d 'avui és
tan complicat per les dinàmiques de capital i
perquè, evidentment, moltes de les coses que
anem a dir que eren com la fruita que penjava
més de baix, el low -hanging fruit aquest, estan
molt agafades. Jo soc molt optimista en aquest
sentit. Crec que hi ha oportunitats en altres
espais. muntar el tool per fer com alguna cosa
molt concreta, que és el teu passi -fincom i
tal, això ja cada cop costa més, cada cop costa
més. Exacte. Hi ha altres oportunitats, hi ha
altres maneres de fer -ho, però aquest tan concret
que jo crec que és com el que ha perculat a la
societat i el que ha mirallat a molta gent, o
la tecnologia, doncs mira, programes quatre merdes
i ja ets multimilionari i te 'n vas a viure al
Carib. No, ara, això no funciona així. Llavors,
Què passa? Que en un mercat tan saturat crec
que costa moltíssim muntar una companyia B2C
en la qual és tan disruptiva i tens una idea
tan boja que has d 'educar el mercat. Llavors,
jo aquest punt és que el tinc... Crec que el
tinc clavat al codi. Soc com l 'avi tribunero
del Camp Nou que... Diu, no faci rebitosí, que
tingui que educar al mercat, nen. Important,
eh? Important. Perquè... Sí. És que sempre ho
dic i soc molt pesat, però és que me les he donat
tantes vegades contra això que... Bueno, és que
potser soc molt burro, però jo no ho he aconseguit
escalar. Llavors, veig que hi ha molta gent que
s 'està matant literal, però s 'està matant per
intentar enganxar i captar gent. pel seu producte
super boig, que no sabien ni que es podia fer,
que és B2C, perquè al final del dia quin problema
tens? Que tens una demanda extremadament atomitzada
i anar a buscar això és com, bueno, pues tires
Facebook Ads i comences a cremar diners, li estàs
regalant diners al senyor Zuckerberg, si ja et
penses que estàs fent alguna cosa des de casa,
i el problema que tens aquí... És que tens un
cost d 'adquisició altíssim i segurament el teu
usuari, si li fotes una subscripció a un d 'això
i té un lifetime value de 3 minuts. És fatal.
I sobretot, no, perquè competir amb l 'atenció
avui en dia és molt difícil perquè, hòstia, vull
dir, hi ha gent que es diu Netflix, que es diu
YouTube, que es diu Facebook, que es diu Instagram,
whatever, i l 'atenció de la gent té una propietat
molt concreta i és que té 24 hores. Llavors,
no pots competir amb tothom perquè la gent ha
d 'entrar dintre d 'aquest pastís. I on vaig
amb això? No és que sigui escèptic, però cada
vegada, Àlex, em costa més entendre de quina
manera el petit emprenedor pot començar una companyia
i pot fer un... per posar -li un nom, d 'acord?
fer un Patagònia. Clar, com expliques des del
teu punt de vista la irrupció de Snapchat, quan
ja hi havia moltes xarxes socials, o la de TikTok,
no? Gràcies, gràcies. M 'encanta que em facis
aquesta pregunta. Sempre hi haurà una excepció.
O sigui, primer de tot, primer de tot, i tu ho
has mencionat, aquí hi ha una cosa que es diu
viatge de supervivència. Correcte. I posar a
l 'exemple de Snapchat i de TikTok és el mateix.
Que em diguis que si jo poso aquí al meu carrer
en fila 3 bilions de monos, algun traurà un soneto
de Shakespeare. Llavors, això és evident. I crec
que tens un sample suficientment gran com per
demostrar això. Aquesta és la primera. Però la
segona és, i això em sap greu, però no ho compro,
és a dir, el petit emprenedor... no té accés
a dia d 'avui a, exemple, la història de TikTok
i, tio, si algú està interessat que vagi a escoltar
dos capítols que vam fer sense safreig, només
parlant d 'això, me la vaig a prendre i ja la
vaig. I, xato, la companyia que va comprar, o
sigui, que van comprar en el seu dia, que bàsicament
la competència xinesa li va comprar la companyia
americana, li van fotre un milió en facebookats
per escalar -la. Un puto bilió de dòlars en Facebook
Ads. A veure, o sigui, això és una autèntica
bogeria. I allò va explotar com la dinamita.
A sobre, tenien un algoritme allà darrere que
funcionava, que tenien una armada d 'enginyers
que funcionava allò com un autèntic rellotge
suís i tu... evidentment, si li fots gasolina
al tema, està ok, però a veure, la Parent Company
no tothom la té aquí a la cantonada per anar
-li a picar a la porta del monstre xinès i, per
altra banda, home, doncs no sé si molta gent
té accés a un milió de dòlars per cremar amb
Facebook Ads, però ho veig rather complicat.
Llavors, això, i entre el viatge de supervivència...
Hòstia, doncs és que, a veure, entenc que em
poses aquests exemples perquè tens tota la raó
del món. Em dius, tio, hi ha gent que ho ha fet
i s 'ha de ser optimista. Probable no, però possible
sí, que són dues paraules completament diferents.
O sigui, possible, sempre sortirà un més. Probable,
cada cop menys probable. Això crec que estem
d 'acord, no? Però sempre es donaran les condicions
perquè aparegui una escletxa. Hi haurà algú que
farà l 'execució perfecta en el moment perfecte,
coneixerà la persona adequada. i canviarà i sortirà
la nova gran empresa que ho revolucionarà tot.
Però, per què? Perquè segurament totes aquestes
han aprofitat algun canal, o sigui, les grans
innovacions sempre han vingut perquè han aprofitat
un canal nou que abans no havia explotat ningú,
ja sigui com en el seu moment va ser la viralitat
o de sobte van ser les empreses que han crescut
a base de... social ads o les empreses que van
créixer a base d 'influencers. Sempre com una
gran empresa que, hòstia, no ens l 'esperàvem
que creixés per aquí. Clar, saps? Vull dir, segurament
tu estaves mirant per on venen els trens a la
mateixa andana de sempre i et va venir un per
l 'andana que no t 'ho esperaves. En aquest sentit,
sempre possible, sí, probable, cada cop menys.
Malgrat tot... Crec que és més possible en les
condicions de mercat que hi ha avui en dia crear
empreses completament bootstrap que empreses
amb capital risc. Per què? Perquè al final les
empreses bootstrap el que tirem és molt de ventes.
I diguem que d 'alguna manera, tot i que depèn
del mercat, depèn de tu que entri diners a la
companyia. Perquè si tu vens, al final hi ha
una mètrica que et diu els ratis de conversió,
de cada 100 clients que parlo en converteixo
dos. Jo no sé si això ho pots repetir. L 'empresa
capital risk, amb les condicions que hi ha, s
'ha carregat una mica del mercat, s 'ha carregat
tant els inversors turistes, els venture capital
turistes, els que només estaven aquí quan les
condicions han estat bones i que al final veuen
que, hòstia, no, replego veles i marxo perquè
jo aquí no podré retornar el fons, i també els
emprenedors turistes, que són aquests que van
dir, hòstia, hi ha molta caixa al mercat. És
un bon moment per aixecar diners, ja, no amb
un PowerPoint, però es gastaven alguna cosa o
feien un prototip amb nou code i acaben aixecant
alguna cosa de pasta i qui més que menys és que
fins i tot el més tonto acaba aixecant pasta.
Si jo visc com a inversor, parlo com a inversor,
he vist projectes d 'autèntica merda, d 'autèntica
merda, que és que ningú els hauria d 'haver invertit,
i que han acabat aixecant pasta. Potser s 'han
passat dos anys o tres anys fent ronda, però
algú t 'acaba ficant pasta en un mercat alcista,
per què? Pel FOMO, no? Per la por de... deixar
perdre, deixar passar alguna oportunitat i hòstia,
i si aquest en realitat ho aconsegueix? I ara
aquesta gent està replegant veles i està veient,
hòstia, això ja no és possible. Hi haurà menys
emprenedors que aixequin pasta amb idees felices
o que no tinguin la resiliència i la determinació
necessària per aixecar capital en un mercat que
cada cop es posarà més difícil, jo crec. Per
tant, d 'alguna manera s 'està... fent una mica
de neteja, en aquest sentit, que crec que és
bastant necessària també, perquè hi havia massa
projecte i molt poca qualitat. I s 'estava donant
diners als projectes equivocats, en la meva humil
opinió. Què muntaries tu ara, Àlex? Jo no muntaria
res més, tio. Jo no entenc l 'obsessió malaltissa
dels serial founders, els emprenedors en sèrie,
que és com, hòstia, estic muntant... Ah, mira,
avui he rebut un contacte meu que va vendre una
empresa, no ho diria per si de cas, a una gran
empresa d 'aquí de Barcelona i que diu, aquest
mes m 'acaba la permanència i estic muntant la
segona empresa, mira't la ronda d 'inversió,
aquí tens el DEC, tal, tal, tal. Bueno, el miraré,
però dic, hòstia, és la tercera o quarta empresa
que crea i dic, joder, quins collons, o sigui,
mira que tothom que aixeca pasta et diuen, no,
no, la segona empresa la faré bootstrap, no aixecaré
capital i acaben tornant -ho del capital perquè
al final és un accelerador. Quan saben que tu,
ja tens la paella pel mànec perquè has creat
diversos projectes, els inversors confien en
tu, pots aixecar en molt bones condicions i diuen,
puc muntar un bootstrap i trigaré dos anys a
començar a fer alguna cosa de pasta o puc aixecar
una rondeta de 110 .000 pavos ara per muntar
un prototip i fer un fitxatge i potser en tres
mesos ja estic facturant. Aleshores, clar, és
suculent, no? És fruita madura, com deies tu.
Jo ho tinc clar, tio, jo tot el que he muntat
sempre és bootstrap i Déu no ho vulgui. que hagi
de muntar una altra cosa, perquè per mi seria,
no un fracàs, però per mi el gran èxit seria
que Mars Base és l 'empresa amb la que em retiro.
Per tant, si he de tornar a muntar alguna altra
cosa, serà exactament amb el mateix model, amb
el model de bootstrap. Des del confort de ser
una persona de desenvolupament de negoci, que
sap què pot vendre i què pot trobar clients per
la cosa que decideixi muntar. Per tant, jo sempre,
sempre, sempre, sempre... Ja sonarà polític,
però és més del punt de vista de business. Jo
sempre, en aquest sentit, triaria independència.