Sempre estàs a temps de tornar -ho a explicar,
eh? No, tio. Aleshores, la segona vegada ja no
és tan divertit, saps? És com... Una cosa que
em fa molta ràbia de les entrevistes, sobretot
en esdeveniments i conferències i tot això, quan
diuen... Com dèiem abans de l 'entrevista, no?
Quan ens hem vist abans i hem comentat no sé
què, i dius... El segon cop que ho expliques
ja no té tanta gràcia, saps? Segurament, des
del punt de vista del ponent, és com un... Bueno,
ho he intentat explicar més ràpid perquè abans
ja t 'has, diguem... explaiat i ja ho has deixat
anar i ara dius, bueno, intento explicar -ho
una miqueta més ràpid però no he vingut a parlar
d 'això. I la segona vegada no surt tan bé. Per
tant, no repetiré el que he dit abans. Ja sortirà
un altre dia. Podríem fer un episodi de preparació
de podcast. També estaria bé. L 'única cosa que
m 'ha sorprès és que no tinguessis com... Bé,
potser conèixer -te no té gaire sentit. És com...
Mític shortcut, li dones a un botó i se't posen
com totes les finestres ja a punt, tic, tic,
tic, tic. Aquí això per gravar, tal. Bé, clar,
hi ha temes manuals com el tema de connectar
el LAN i això, però per la resta ho podries fer
automàtic. He d 'explorar el tema workflows a
l 'Apple. És una assignatura pendent i sé que
quan ho tinc muntat diré, joder, em penedeixo
de no haver -ho mirat abans perquè té pinta de
ser molt útil si ho tens ben configurat. Bé,
ja ho faré. Estic pendent, estic pendent. És
que és la mítica merda que fa molta mandra, però
que un cop ho has fet, dius, hòstia, com no ho
hagués fet abans això, perquè m 'estàs salviant
un munt de temps. Exacte. Tot arribarà, tot arribarà,
tio. Però bé, avui hem vingut a parlar de per
què Pokémon és el nou Star Wars, o l'Star Wars
de la nostra generació. Que és una cosa que jo
dic molt i la gent li sobta. I diuen, què diu
aquest xalat? I sobretot des del punt de vista
de la gran innovació tecnològica que ha portat
Pokémon GO. Per donar una miqueta de context
a l 'audiència, jo soc una persona que va créixer
jugant a Pokémon, el meu pare em va portar al
joc de Pokémon de Japó, inexplicablement en anglès,
un parell d 'anys abans que sortís aquí. Quan
el fenomen Pokémon va arribar aquí, jo ja me
l 'havia passat. Però bueno, vaig... vaig reenganxar
i aleshores em va pillar una miqueta més jove
que la resta de gent. Després, bueno, en part
perquè m 'agradava molt la sèrie i perquè, amb
el fet de tenir una germana petita amb la que
podia veure la sèrie, doncs em vaig allargar
una miqueta més del compte, segurament, però
sempre vaig mantenir aquesta afició. Després
ja vaig desconnectar molt fins a... més o menys
fins que va sortir el Pokémon Go, perquè no vaig
tenir mai cap consola, no vaig tenir el Nintendo
Advance. ni la 3DS, ni totes aquestes per continuar
amb la saga. O sigui, pels entesos, en la saga
vaig jugar a generació 1 i 2, a la 3 vaig jugar
en emulador, perquè ja no tenia el hardware,
diguem, per jugar, i en Pokémon GO vaig reconnectar.
I aleshores jo sostinc la teoria que és una cosa
que ja passa de generació en generació i estem
veient que ara hi ha una revifada brutal on els
crius d 'avui en dia estan... estan jugant més
a Pokémon que el que vam fer nosaltres a la nostra
època. I segueixen veient la sèrie, i veuen les
pel·lícules, i tenen més joguines que mai, i
el pitjor de tot, o el millor de tot, és que
ho estan compartint amb els seus pares. Per tant,
per mi, Pokémon s 'ha compartit una mica amb
l'Star Wars. Ja és crossgeneracions, és un fenomen
de masses, allà on vagis trobaràs alguna referència
a Pokémon, un nen amb una samarreta de Pikachu...
És més gran que el Barça, m 'atreveixo a dir,
saps? Aleshores, el que em va agradar molt i
el que crec que a la gent li costa d 'entendre
és la magnitud d 'un joc com Pokémon GO, per
posar una mica de context. Surt l 'any 2016,
si no ho haig xerrat, i de cop i volta es converteix
en el joc amb més descàrregues de la història,
que fa més diners de la història, o sigui, generant
com serà el primer... els primers mesos va fer
com 200 o 300 milions de dòlars, o potser el
primer mes, o sigui, una bogeria, és un joc que
des de 2016 consistentment està fent 1 .000 milions
de dòlars anuals i que, si bé des del principi
ara ha baixat molt el nombre de gent que hi juga,
hi segueix jugant molta gent i molta més gent
que coneixem de la que ens pensem. Vull dir,
jo he jugat a Pokémon GO amb el creador de Rubí.
a una conferència de Rubies a Sofia, Bulgària.
He jugat i jugo amb gent força prominent del
món dels negocis i de les start -ups de Barcelona.
Seguim jugant a diari. Jo sóc d 'aquestes persones
que segueix jugant a diari a Pokémon GO des de
juny de 2016. I gent que et sorprendia, que dius,
hòstia, tu què fas jugant a això? L 'he enganxat
a algun amic i mira, s 'hi han posat. I si no,
l 'he enganxat al fill o a la filla. Fins aquí,
Marc, no sé tu quin coneixement tens de Pokémon
GO o quina visió tenies al respecte, però bueno,
estic preparat perquè m 'intentis desmuntar aquest
argument i perquè em llancis preguntes, però
jo crec que tenim aquí una dels grans innovacions
tecnològiques de la nostra era. Bueno, Àlex,
abans que res, et felicito perquè a part que
aquest episodi m 'agafa contra veu, és dels primers
que t 'has preparat bé i m 'agafa... Potser l
'únic, eh? Hosti, tio. Anem a dir que algun mes
t 'has preparat, va. Però m 'agrada veure que
quan el tema et fa il·lusió hi ha recerca darrere.
És que potser no has fet ni recerca, potser ja
ho sabies, però està bé, està bé. Alguna cosa
de recerca he fet, eh? Per tenir els números...
O sigui, sabia una miqueta la magnitud dels números,
però no... O sigui, volia dir -los amb exactitud.
perquè al final t 'equivoques de... Bueno, això,
sobretot no volia dir el tema de billions, perquè
la gent d 'aquí no penses que està fent billions
de dòlars quan realment són American billions,
no? Sí, sí, milers de milions. Però bueno, i
també perquè hi ha dades molt interessants. Un
altre motiu pel qual penso que s 'ha convertit
en l'Star Wars de torn és perquè la franquícia
de Pokémon segueix traient merda rere merda.
Durant anys. Treu coses molt bones, eh, també.
Però treu moltes merdes, evidentment, perquè
saben que el seu públic cada cop és més divers.
I, tot i que abans era una cosa que era per crius,
i no deixaran mai de fer per crius, ja han estat
experimentant amb coses d 'adults, no? Quina
més clara que Pokémon Go. Si Pokémon Go és una
cosa que necessites un telèfon amb realitat virtual,
amb dades, perdó, realitat augmentada, amb dades,
i que hagis d 'anar sol pel carrer. No és un
joc per crius. Tot i així, clar... pares juguen
amb crios, però qui està jugant és el pare, no
és el crio, perquè no pot anar caminant pel carrer
i que l 'atropelli un cotxe mentre està caçant
Pikachu. I l 'altra cosa és, fa poc van treure
un joc que és el Legends Arceus, que és el primer
joc en el qual pots morir a Pokémon. I el llenguatge
ja és una miqueta més adult, i les mecàniques
són bastant més complexes, és més, t 'assembla
més a un Zelda que a un Pokémon. I jo crec que
ja estan experimentant amb el fet que s 'ha comentat
molts cops, que, per exemple, Apple, quan va
passar de tenir la seva base d 'usuaris molt,
molt, molt fidel, a la qual feien un puto iPhone
per any o dos, i ja està, ara Apple ha de mantenir
un catàleg de hardware al·lucinant perquè ja
és un fenomen de masses. Llavors ja has de tenir
els iPhones, els iPhones d 'estàndards més alts,
els iPhones de gama més baixa, els iPads de tot
tipus de tablet, l 'iPad que és més per treballar,
els Macs per oci, els Macs per treballar, bueno,
tot això, no? I cada cop et converteixes en una
empresa més catalana perquè saps que qualsevol
cosa que treguis l 'acabaràs venent, no? I per
mi també és un altre dels arguments a favor de
la meva hipòtesi, val? Tot i així, el que trobo
més curiós és que l 'empresa que està darrere
de Pokémon GO no és una empresa ni japonesa,
ni és Nintendo, d 'acord? És un spin -off de
Google, una empresa que es va crear artificialment
des de Google, que es diu Niantic Labs, que prèviament
havien tret un joc que es diu Ingress, i aquí
ve gran part de la innovació, no? El que sent
Ingress va ser un joc amb relativament èxit,
però que va morir molt ràpid, que el que es dedicava
era a mapejar el planeta. Hi havia dos equips,
si no ho vaig xerrar, em corregeixi si hi ha
algú que encara juga a Ingress, jo vaig jugar
només un any, I el que feies tu amb realitat
augmentada és anar plantant com una sèrie d 'objectes
o estacions pel teu barri, els anaves donant
energia, quan tenien molta energia els podies
enllaçar entre ells, i havies d 'anar fent triangles.
I en aquests triangles, quan feies un triangle,
ningú podia plantar una estació entre el triangle.
Llavors es va arribar a fer de magnitud tal que
va haver -hi... alguns flipats que van aconseguir
fer un triangle entre tres països. I aquí sí
que això no ho he buscat perquè aquesta part
no me 'n recordava, però crec que era entre Dinamarca,
Suècia i Gran Bretanya van fer un triangle brutal.
O clar, ja els jugadors dintre aquests països
no podien seguir jugant perquè els havien trolejat
d 'aquesta manera, no? El que vull dir és que
la tecnologia aquesta mateixa la van fer servir
per Pokémon Go i per després una sèrie d 'altres
jocs que van sortir. i que potser n 'estan discontinuats,
com per exemple van treure Harry Potter Withers
Unite, que el van xapar aquest any. Ara anaven
a treure un joc de Transformers que crec que
l 'han cancel·lat. En van treure un de Pikmin,
que segueix estant, i alguna altra història similar.
Al final han dit, hòstia, aquests jocs sembla
que funcionen, anem a fer -los una miqueta com
a xurros, amb diferents franquícies, a veure
quina funciona millor. Però la que segueix funcionant
només és la de Pokémon, i més o menys la de Pikmin.
Curiós és que totes aquestes estacions que havies
plantat amb ingrés es van convertir en... gimnasos
de Pokémon i les parades, que són on col·lectes
ítems, no? És curiós que és com un joc que retroalimenta
altres, perquè ingrés segueix funcionant i moltes
de les innovacions que surten a ingrés es van
passant a la resta de jocs, no? I no m 'ha semblat,
no sé, és una cosa que no he vist en altres franquícies
de videojocs, en què, hòstia, trec una cosa per
un joc, tinc una altra que funciona en paral·lel
i li passo a l 'altre joc, tot i que tenen molt
poc a veure, no? I sobretot, perquè ara entrarem
aquí més a trapa amb aquest tema que és el de
la realitat augmentada, que és el tipus de dades
que deuen estar col·lectant aquesta gent, deu
ser esgarrifant. Perquè has d 'anar amb el telèfon,
si tu vols pots posar la realitat augmentada,
i llavors vas por ahí, tècnicament no graven,
però això no sé si hi ha alguna manera de mirar
-ho, i vas sabent per on et mous. perquè al final
és realitat augmentada, saben per on estàs al
barri, saben en quin moment treus el telèfon,
en quin el guardes, en quin l 'encens per mirar
-lo, en quin moment poses el joc, en quins horaris
del dia. Tens moltes missions de fer fotos, tens
missions de gravar vídeo de coses, perquè normalment
el que fan és que els gimnasos i les estacions,
els punts d 'interès del joc, estan relacionats
amb llocs d 'interès cultural o coses que s 'haurien
de veure. I segurament això... està relacionat
amb Google Maps t 'ensenyarà més coses boniques,
tipus grafitis, edificis, façanes històriques,
etc. O sigui, ells et promocionen, o diguem t
'empenten una miqueta a que facis fotos d 'aquest
tipus de llocs perquè és d 'interès i són coses
boniques i tal i jo et diré que jo fins i tot
fent turisme he arribat a fer turisme per llocs
una miqueta menys menys informats per Google
Maps a través de Pokémon Go, perquè allà on veus
parades vol dir que hi ha coses interessants
de veure. Què et sembla? Com et quedes? Mira,
primer, és que em quedo una mica parat de que...
I és una cosa que no entens mai de tu, eh? És
perquè et va enganxar... Clar, tu ets la meva
quinta, però malgrat això, o sigui, et vas enganxar
molt a Pokémon, quan a mi em sona sempre que
Pokémon... no sé per quin motiu, però pertany
a una generació menys que nosaltres. És a dir,
a la que ve després. Jo, per exemple, jo soc
de la generació del Tetris, de la generació del
Mario, i potser de l'Street Fighter... Però tu
ets del 87, també? Sí, clar. Jo vaig jugar a
aquests, però jo vaig tenir la Game Boy més aviat
potser que la resta de gent. Jo vaig tenir la
Game Boy a l 'any 90. No, perdó, el 91. El 92.
Jo tenia 5 anys, com a regal dels 5 anys. Si
tu ara passes a pensar, avui en dia li dones
a un crió una consola als 5 anys, és una bogeria.
I la majoria d 'aquests jocs no sabia jugar,
no podia jugar, perquè eren massa complexes per
un crió de 5 anys. Tetris, impossible passar
-te del segon nivell amb 5 anys. Mario, passaves
algunes pantalles, però la que es feia molt complicada
era el Sonic, no passava mai del tercer nivell.
Potser vaig començar massa aviat, en aquest sentit.
I tot i que Pokémon va arribar més tard, perquè
si no recordo malament és del 2001, ara diré
una tonteria, l 'any em rellisca, hauria d 'haver
arribat amb 13 anys, aquí el cartutxo va arribar
un parell d 'anys més tard, jo el vaig tenir
com el primer any. A mi em va arribar amb 13
i a la gent potser li va arribar amb 15, que
dius, ja estàs potser per altres coses. I res,
i després això, t 'ajuntes amb gent que li agrada,
jugues molt, es retroalimenta... I després va
haver -hi un altre fenomen que també em va fer
quedar -me més enganxat a la sèrie, que crec
que ja ho havia comentat en algun episodi, que
és el de les cartes, el Trading Card Game. Tant
en màgic com en Pokémon, tens els jocs de cartes.
I allà ho vaig perpetuar una miqueta més. Per
aquí ve una mica la història. Clar, però això,
Àlex, jo entenc que va haver -hi un gap entre
la Game Boy I que va aparèixer com aquest revival
de Pokémon en Pokémon GO, que jo imagino que
a tu et va donar com l 'alegria de la vida, no?
En el que no hi havia res. És a dir, hi havia
el 8. Allà no es jugava res, entenc. No hi havia
el 8. Va sempre hi ha hagut, o sigui, cada dos
anys, em sembla que cada any i mig hi ha hagut
un nou joc de la franquícia. Per això mencionava
el tema generacions. La primera generació va
el rojo, el rojo, amarillo, azul, que van ser
el... Joc més marut de la història durant molts
anys de Game Boy. Després la següent va ser l
'Or Plata i... Hòstia, ja no me 'n recordo d
'això. Or Plata, diguem. I després cada any han
anat traient el que se 'n diuen les generacions.
Jo havia jugat a les dues primeres a la Game
Boy i a la tercera no vaig jugar a la Game Boy
perquè no tenia el hardware. Feia falta la Nintendo
Advance, crec que era, no? I llavors ja no vaig
jugar més. Vaig provar -los per l 'amulador i
sortien iniciatives derivades. Per la 64 van
sortir el Pokémon Snap, l 'Estadium... D 'alguna
manera sortien els personatges també en el Super
Smash Bros. I després, evidentment, ja amb la
Switch va haver -hi un gran nou boom perquè la
Switch ha estat una altra consola de masses.
Potser la gent no sabia comprar la consola portàtil.
Van morir tots aquests jocs. Van seguir existint,
van seguir venent la generació 3, 4, 5, 6, 7,
fins a 7, exacte, que va ser l 'última que va
sortir pre -Switch. I com que la Switch s 'ha
establert com una consola de masses a la que
pots tenir Pokémon, perquè no és ni la Play ni
la Xbox, hi ha hagut un gran revival. I el Pokémon
generació 8, l 'Espada Escudo, ha estat... Em
sembla que segueix sent el Pokémon més venut
de la història. El qual és una bogeria. En part
per tots els jugadors que han recuperat per Go,
i en part perquè ho han fet amb una consola...
de característiques de consola de masses, de
consola que pots jugar a casa i la pots tenir
en portàtil. És com si haguessin tret un per
la Play, bàsicament. T 'estic entrevistant avui,
eh? Ja veig, ja. Bueno, avui sóc jo l 'expert
en la matèria, al contrari que els altres dies.
No, tio, és interessantíssim, però a mi em va
fascinar quan va sortir... Mai hi vaig jugar,
la veritat. No vaig entrar -hi. Em va fer molta
gràcia el concepte que deien com que era el primer
joc que era healthy perquè el que feia és que
ajudava els nens a sortir al carrer a caminar.
Té un component molt interessant que molta gent
gran hi juga perquè els obliga a anar a caminar
i els obliga a socialitzar, també. O sigui, mira,
una de les altres feicades que crec que és bo
mencionar... van treure una feature, una funcionalitat
del joc, que són les raids. Les raids és, en
un gimnàs apareix un Pokémon megatocho, que no
el pots guanyar tu sol, i necessites ajuntar
-te amb un grup, coordinar -te, lluitar contra
ell, guanyar -lo, i aleshores tens l 'oportunitat
de caçar -lo. Què passa? Com et coordinates amb
gent en una aplicació que no té xat? Es va muntar
un sistema, Marc, flipant, sobre Telegram, de
convocatòries de les raids, que la gent puja
una capturada pantalla de la raid, El Telegram
mateix ja t 'agafa tota la informació d 'on és,
a quina hora, en quina hora acaba, quin bitxo
és, quanta gent fa falta. T 'hi pots apuntar,
perquè només hi caben 20 persones. O sigui, té
confirmació d 'assistència. Si la vols fer en
remot o no, perquè pots fer -ho. No sé quantes
històries. Després t 'ho has de posar si l 'has
casat o no. Un sistema de Telegram per coordinar
-se amb gent al·lucinant. O sigui, fliparies
si ho paguessis. T 'ensenyaré demà què dinem.
T 'ensenyaré això, perquè crec que és una meravella
tecnològica. i sobre això s 'han fet molts desenvolupaments
sobre Telegram, per poder jugar a Pokémon GO
amb una tecnologia que no t 'ho permet, o sigui,
no t 'heixat el joc, no? Aleshores, com et coordinates?
Doncs la gent s 'ha muntat grups de barris, de
ciutats, dels equips que hi ha al joc, o sigui,
una bogeria la tecnologia que hi ha darrere d
'això, que s 'ha muntat la gent de manera independent.
Després hi ha les pàgines web, els analitzadors,
les calculadores dels ratings de cada Pokémon.
Jo flipo amb la tecnologia que hi ha darrere
de tot això i el... i el fanboy que hi ha darrere,
de gent que és experta, que són autèntics científics,
algun dia faran una carrera de Pokémon a la universitat.
Creus que és la millor implementació de realitat
augmentada que hem vist fins ara? A veure, jo
sempre he cregut que les grans innovacions venen
de la mà d 'un sector inesperat. És a dir, si
tu fas una revolució tecnològica molt heavy,
la gent tendeix a no entendre -la. I aleshores
es converteix en una tecnologia que busca un
problema per solucionar. I això és un cas que
ha passat molts cops. Però si va de la mà d 'alguna
cosa que la gent ja entén, com en aquest cas,
hòstia, el tema de caçar pokémons, pot ser que
gràcies a això la realitat augmentada hagi passat
a ser més acceptada. No crec que Pokémon GO ho
hagi aconseguit. però sí crec que és com la peça
base perquè la següent cosa que hi hagi ho accepti.
Però està molt bé que ho hagin fet a través d
'un joc. O sigui, per exemple, el tema robòtica,
la gran innovació, diguem, el gran... Per què
la robòtica ha acabat permeant en la nostra societat?
Ha passat més per temes de fabricació, en mecànica,
en tallers i tot això, i en el sector mèdic.
on s 'han pogut fer grans avenços en sector mèdic
perquè tenim robots. Aleshores, què passa? Són
sectors que inicialment potser no estaven esperats
i han ajudat a adoptar, a fer les proves pilot,
a finançar, a ajudar a expandir, a donar visibilitat
al tema i fer que aquesta tecnologia s 'acabi
adoptant en altres àmbits. Gràcies a això, segurament
gràcies als avenços mèdics, tenim rumbes a casa,
però potser no els hauríem tingut. I d 'alguna
manera, Jo crec que de realitat augmentada havíem
vist bastantes aplicacions. Jo me 'n recordo
una que es deia Liar, que era guapíssima, que
crec que havia estat desenvolupat també dintre
Google, o la va comprar Google, ara estic relliscant
aquí, que era molt guapa. Si tu la posaves pel
carrer en qualsevol cosa i t 'ensenyava coses
en realitat augmentada. Si tu deies, hòstia,
on està la parada de metro més propera? I llavors
mostrava com el camí a la parada de metro. I
si hi havia... Ah, no me 'n recordo ja dels exemples,
però hi havia bastantes coses d 'aquestes. Però
crec que era una aplicació més de, bueno, no
sabem quin problema solucionem. I en aquest sentit,
jo crec que la realitat augmentada vindrà, evidentment,
de la part dels videojocs. Però no ho sé, potser
em puc estar equivocant, i potser vindrà de l
'ama del porno, perquè és un altre sector que
ha ajudat a fer moltes innovacions, o de l 'exploració
espacial, és que no ho sé. és d 'un sector completament
inesperat que ha agafat una tecnologia que li
ha anat bé i això ha permès, o sigui, ha començat
a invertir i ja no han estat diners a fons perdut,
sinó que han tingut un retorn que han ajudat
a que això s 'adopti més, es creï un model de
negoci, baixin els preus per tothom, es formi
gent i es puguin crear oportunitats fora d 'aquest
sector, que és una miqueta com passen les grans
innovacions tecnològiques. Clar, és que sempre
hi ha aquesta tensió entre realitat augmentada
i realitat virtual. veus com molt clares les
aplicacions pels dos, però veus que és com aquella
cosa que sempre li queden tres mesos però mai
acaba d 'arribar, saps? Llavors, sí que és cert
que hi ha aquests sectors com el militar, el
porno, que moltes vegades fan aquest trickle
down d 'innovació i te la baixen a baix, i crec
que hem posat diversos exemples, el GPS el vam
posar, per exemple, que era l 'ESP, el control
de l 'estabilitat, que era com per estabilitzar
els tancs. Quan disparaven amb el retorn, tio,
vaja, quina llàstima d 'implementació, la veritat.
Però, bueno, no hi ha mal que per avió no venga.
Però, a què em referia? Em referia sobretot a
que, mira què et dic, que crec que per primera
vegada... És a dir, ja hi ha bastantes aplicacions
d 'realitat augmentada. El que passa és que són
una mica patata. És a dir, el fet d 'anar amb
el mòbil així com per mirar el món... Hòstia,
si a mi fa cinc anys em dius que el futur és
anar amb el mòbil mirant el món, hòstia, hòstia,
potser et diré que jo volia un cotxe que volava,
saps? Que no volia un mòbil caminant per les
faroles. En canvi, et diria que ja hi ha algunes
que estan funcionant i estan funcionant bé. És
a dir... Google Maps té això que pots posar com
aquest layer per sobre i et camina pels llocs.
A veure, al final on vols arribar? Vols arribar...
Tu te 'n recordes allò que tenia el Vegetta?
A l 'ull? Sí, exacte. La Google Glass de... Exacte.
Tu vols tornar a ser un Glasshole. És com li
deien a la gent que portava les Google Glass.
Ja, però veus... Tio, treu -me 'n les glasses,
que és un mític producte que estava superavançat
al seu temps, doncs la gent se n 'enriu d 'elles,
bla, bla, bla, que sigui, no? No podies entrar
en un bar, et foten una pallissa, bueno, ja sabem
com funciona Silicon Valley. Però estem parlant
de 2013, eh? Google Glass, 2013 -14. Dius que
farà 10 anys l 'any que ve. És una bogeria. Exacte,
però què passa? El que passa és que després agafes
i dius, hòstia! Això té bones aplicacions en
el món de l 'empresa, per exemple. I crec que
per primera vegada, en lloc de venir del sector
del porno, que potser també, o del sector militar,
si jo avui em pregunto, tio, on està la penya
intel·ligent? Els anys 60, hòstia, estava en
el DARPA. O estava allà a los gatos, fotent la
bomba atòmica. Però ara? Els recursos estan a
les empreses, no als governs. Els governs estan
pelats. La pasta està a les corporacions. Llavors,
és el que sempre diem. Hòstia, jo pagaria per
veure què collons està passant a casa Google,
al Lab. A casa Google, sí. Bueno, hi ha una de
les grans aplicacions de realitat augmentada
que a mi una miqueta em va... No, home, no em
va salvar la vida, em va ajudar molt a viatjar
per Japó. Va ser el Google Translate, que ja
el pots... T 'estic parlant de fa 4 o 5 anys,
que tu ja et permet fer amb la càmera, et reconeix
text i te 'l tradueix a sobre. I aleshores, clar,
els menús dels bars i dels restaurants, on tot
estava en japonès, posaves a Google Translate,
modo càmera, i pum, t 'ho traduïa directament
a anglès. Una miqueta fatal, però ja podies veure,
dic, hòstia, aquí és un gran exemple de cosa
on ens podria ajudar molt. Què passa? Que és
tan nínxol i tan poca gent té la capacitat de
viatjar a països on no en tenen. la llengua ni
tan sols la pot llegir que no és suficient com
perquè permet a la resta de societat. Encara
s 'ha de trobar com el gran exemple. Per això
em fa tanta gràcia el tema del metavers i que
a cony de Facebook segueixi empantant amb això
i pressionant perquè dius, tio, jo no sé tu,
tu has provat Oculus? He provat Oculus i tinc
una experiència molt dolenta. Jo vaig provar
Oculus també. Diria que no era la primera versió,
crec que era la segona. La primera versió, si
no ho recordo malament, ara ho dic de memòria,
podies jugar només 10 minuts perquè et marejaves
d 'una manera bestial. Jo vaig poder jugar la
segona i em van dir, pots jugar fins a mitja
hora o 35 minuts. I vaig estar jugant a Half
-Life. Me 'n vaig posar a Half -Life i vaig estar
jugant i recordo que no em vaig marejar i em
va semblar bastant guapo. Però també vaig dir,
molt incòmode. Molt incòmode pel tema aquest
de què dius. Clar, realment veus les coses en
realitat augmentada, o sigui, en realitat, perdó,
realitat virtual en aquest cas, però no tens
cap tipus de feedback ni físic ni sensitiu com
perquè sigui una realitat completa. M 'explico.
Per bé que tu estiguis al Metaverse, en Facebook
Workspace, no tocaràs la taula, no? La taula
del Metaverse, tocaràs la teva taula, no? Si
tu vols aixecar i caminar por ahí, xocaràs amb
les coses de la casa teva. Per tant, tampoc és...
No sé, de moment només et poden donar el sentit
auditiu, però la resta de coses no les sentiràs.
Si un company de feina... No sentiràs, no s 'hi
ha de passar mai, Marc, sentir que un company
de feina fa pudor a l 'alcohol, això no ho sentiràs
al metavers, saps? I crec que és informació molt
rellevant que de moment la realitat virtual encara
no ens pot donar amb els dispositius que tenim.
No, però veus, de la mateixa manera que et comentava...
que vindria de la mà de les empreses, sí que
li veig aplicacions a la realitat virtual que
són interessants, però que no tenen per què ser
síncrones, immersives a la vegada. És a dir...
Clar. Per exemple, un showroom, per exemple,
de catàleg de productes pot anar superbé amb
realitat virtual. Uau, tio, m 'ho has tret de
la boca. Tu coneixes Matterport? No ho conec,
però em sembla que aquí n 'hi havia una de Barcelona
que feia això. Tu entres a Matterport i t 'explota
el cap. O sigui, bàsicament el que fan és...
És que ho he recomanat a un parell d 'amics i
tinc un parell d 'amics que m 'ho han fet servir
i, de veritat, és com el mític restaurant que
pots recomanar a qui vulguis, doncs això és el
mateix. És a dir, si recomanes Matterport a algú
que necessita mapejar un... anem a dir un espai
indoor, t 'explota el cap. És a dir, bàsicament
el que fa és que... T 'entren uns tios, a veure,
ara ells tenen com el kit, anem a dir per el
do it yourself, però la gràcia és que t 'ho facin
ells. Et ve un equip i et grava com la teva nau
industrial o el producte que tu tinguis i et
crea com una experiència amb realitat virtual
que, bueno, Àlex, o sigui, et canvia la vida.
Llavors, això ho pots veure amb 3D a l 'ordinador.
que està molt guai i és molt xulo perquè és com
si estiguessis dins, però clar, però si et fiquen
els cascos de realitat virtual, clar, és que
estàs a dins i camines per dins. Clar, clar,
aquest és un gran exemple, aquest és un gran
exemple per mi de realitat virtual on hauria
de funcionar. O sigui, jo, per exemple, que ara
estic buscant pis, vull dir, hòstia, el fet d
'haver d 'agendar per anar a veure un pis, si
tu poguessis veure -la en realitat virtual, ja
et fas una gran idea, ja et serviria per fer
un primer filtratge de quins pisos vaig a veure
i quins no, saps? Perquè és molt decebador, per
evitar -te l 'efecte, pensa en company, que és
el que dic jo, no? Que és el, hòstia, la foto
del menú o del mostrador es veu super bo, aquest
entrepat, porten l 'entrepà i és una puta merda,
no? Doncs passa el mateix amb els pisos. Clar,
les fotos professionals, ben il·luminades, no
sé què, arribes allà i dius... amb parets brutes,
la llum no és la mateixa, això no estava així,
aquí es veu més petit que a les fotos i tal.
Jo crec que aquí, en aquest sentit, showrooms,
visites i tot això, la realitat virtual crec
que ajudaria moltíssim. Doncs això de Matterport,
que mostres que ho estàvem mirant ara, crec que
també està lligat a una de les últimes coses
que han posat a Pokémon GO. Diguem, això ja...
si podíem anar tancant, és que et donen com molts
punts per fer escanejos d 'edificis històrics.
Segurament volen tenir una base de dades al·lucinant
de vídeos. Et fan gravar com durant 10 segons,
diguem, un cert angle d 'edificis històrics.
I amb això poder fer unes reconstruccions 3D
de l 'hòstia. Gràcies a... els centenars de milers
de vídeos que deuen tenir de la gent. Jo, per
mi, és una funcionalitat que a mi em fa molta
mandreta, perquè realment funciona, primer, funciona
bastant bé, i segon, ja la trobo tan descaradament
creepy que ja dic, mira, jo aquesta ja no la
vull fer, saps? Vull dir, pots donar tots els
punts que vulguis, però fa mandra anar -me 'n
a la puta Sagrada Família o aquí al quartel de
Lepanto que tinc davant de casa per anar a fer
-li un vídeo un cop al dia perquè em donis...
tal cosa, saps? Però hi ha tanta gent que ho
fa, i ho veus, que dius, hi ha tanta gent que
ho fa que dius, els models que podrà construir
Google de 3D de tots aquests edificis no sé jo
si seran comparables als de Matterport, però
els hauran fet a base de força bruta de gent
com tu i com jo que s 'ha dedicat a baixar aquí
al parc i a fotre -hi dos minuts al dia a fer
el vídeo de torn i tindran moltes més dades,
però moltíssimes més dades que el Matterport
de torn. És que som la força laboral de les grans
corporacions. És que, ja et dic, jo reconec,
potser tinc una ment molt paranoica, però veig,
quan has de fer segons quins gestos en els jocs
mòbils, no em crec que no hi hagi algú estudiant
els gestos que fas. No em crec que hi hagi gent
estudiant quan Duolingo et posa... els anuncis,
que cada cop et posa el botó de silenciar l 'anunci
a un lloc diferent, no em crec que això estigui
fet a posta i que no calculin si el poso aquí
el silencien més que si el poso aquí baix. Tot
aquest tipus de coses, les aplicacions mòbils,
són per mi la nova claveguera de la privadesa
de dades com van ser les xarxes socials fa 10
anys. Ara ens estan estudiant a través de les
aplicacions mòbils tant o més agressivament que
Facebook en el seu moment. Inclús, és que això
et dona per una vida sencera, però si et vols
posar distòpic i vols veure com el futur de l
'educació, per dir alguna cosa, o inclús dels
currículums, si tu tens un escenari en el qual
mous tota la fase d 'aprenentatge online, és
a dir, en un zoom, en lloc d 'estar en una classe,
i tens la teva cara, o sigui, tens els teus gestos
facials gravats i estudiats, computats per una
màquina, és que tens com tot el teu tracte de
com reacciones a les coses, però al mil·límetre,
és a dir, en una entrevista de feina et poden
dir, hòstia, quan vam tocar el tema del racisme,
com és que vas arrufar una mica el nas? Exacte.
Igual no t 'ho poden preguntar. però implícitament
es pot computar i llavors allò ja tens clic,
un data point. Hòstia, aquest tio té com un puntet
més de racista, saps? Jo què sé, per alguna cosa,
o que no li va fer gràcia aquest tema. O jo què
sé, quan algú fa una pregunta i contestes d 'una
manera agressiva, et puja un puntet al dial d
'agressivitat. Tu vas entrevistar -te, m 'ho
imagino, en algun lloc i és que la simetria d
'informació ha de ser brutal. Ells tenen més
info que tu de tu. Exacte. En el paper, en lloc
de presentar -te el currículum, ells ja tindran
com tota la informació de com has estat performant
en el teu... com en el teu trac acadèmic, perquè
jo ara m 'imagino que a mi, jo què sé, imagina't,
acabes la uni i et donen el paperet amb les notes,
no? I dius, aquí tens totes les notes de l 'assignatura.
Al final, això què és? Doncs, bueno, han computat
el que vols fer amb una assignatura i ho han,
com, bueno, mapejat a un número enter de 0 al
10, no? I t 'han dit, aquest noi té un 7 ,3.
Sí, molt bé, Marc, és enter, el 7 ,3, xato. Sí,
sí, no hauria pogut agafar un exemple millor.
Síntoma que estem allargant massa, eh, avui.
Exacte, se 'ns estan de les mans, tio. O síntoma
que avui t 'he entrevistat jo a tu i no tu a
mi. Dóna aquesta impressió, sí, sí. No, dóna
la impressió perquè, la tinc jo la impressió
perquè, com que he dit tots podcast, veig quin
track parla més que quin menys i quan estan balancejats
fa gràcia perquè llavors dius, bueno, mira, avui
hem parlat més o menys el mateix. Però avui,
primer, m 'has posat molt fàcil per editar perquè,
bàsicament, és un clic perquè només has parlat
tu. excepte jo quan t 'he fet preguntes. Tinc
que assegurar -me que les meves preguntes sonen
molt bé. Per estar segurs que la gent sàpiga
que estava aquí. És important que no ha sigut
un monòleg això. Igual, spoiler, setmana que
ve potser m 'entrevistes tu a mi. Depèn, depèn.
Si Déu vol.