Quan posarem sponsored content nosaltres, Àlex?
Mira, jo tinc una creuada personal contra això,
sempre ho dic, i mira que de vegades penso, dic,
hòstia, m 'he de menjar les meves pròpies paraules,
perquè per tancar -ho així, els esdeveniments
que organitzem nosaltres, els de Startup Grind,
vaig decidir just abans de la pandèmia petar
-me tots els sponsors, perquè generalment l 'overhead
de gestió que et porten no et compensa. els quatre
xavos que et pot aportar un espònsor. Això vol
dir que t 'has de sostenir a base d 'algun altre
tipus de cosa. En el nostre cas és el ticketing.
Però en el moment en què falla el ticketing,
per exemple, dius, hòstia, que bé m 'haurien
anat aquells espònsors. Però si penses en el
llarg plaç, crec que hi ha... I si no vols créixer
massa, i potser tampoc pots créixer massa, i
t 'ho pots permetre, la independència... sempre,
sempre, sempre, sempre et serà molt més favorable
i convenient que vendre't, per poc que sigui,
a third parties. Per tant, jo estaria en contra
del tema dels sponsors. Prefereixo finançar -ho
pel mò i a veure on arribem, perquè si no després
et comencen a posar deures, a pressionar per
aquí, a voler -te influenciar el contingut. que
merda les condicions, et fan perdre el temps,
et maregen... És un maldecap, Teo. Paraula d
'Àlex, pues res. Quan Casa Matller ens vulgui
esponsoritzar, li direm que no. Que no volem
pomes. En fi. Que en l 'episodi interior, què
dèiem, Àlex? Què dèiem? Que no posaríem mai contingut
patrocinat. I què passa avui? Que farem recomanacions.
O sigui, ens paguen, no, aquests? No ens paguen.
De fet, mira, jo, la meva política per si mai
he de tornar a tenir espònsors als llocs, serà
que tu no puguis pagar per patrocinar l 'esdeveniment
i ja està. És a dir, gent que no conec digui,
sí, mira, et volem esponsoritzar, et donem 5
.000 euros, o 10 .000, o el que sigui a l 'any,
per patrocinar això. I que jo no tingui una relació
preexistent amb aquesta gent. Al contrari, crec
que a partir d 'ara només deixaria esponsoritzar
les meves coses, o sigui, els meus podcasts,
els esdeveniments, la newsletter, etcètera, etcètera,
totes les històries que tinc que siguin monetitzables
i esponsoritzables, només ho faria amb gent amb
la qual ja tinc una relació personal o de business,
i que sàpiga que digui, hòstia, estic orgullós
que la nostra relació hagi... pres un següent
pas i hagin volgut esponsoritzar el que fem perquè
els agrada, perquè creuen en la missió, en la
visió, creuen en la comunitat i és una manera
més de donar recolzament al que faig, però no
acceptaria diners de gent que no conec. Ja ho
he fet en el passat i no ha acabat anant bé.
Els millors patrocinis que he tingut han estat
de gent que conec i que ens caiem bé i que som
amics i empreses a les quals respecto, però...
no repetiré aquest error. O sigui, que a tu no
et paguen. Doncs a mi potser sí, no ho saps,
tio. A veure, sí, que ara no tenim política de
transparència en aquest podcast, potser hauríem
de començar a fer -ho, Marc. És que avui a part
de ser estiu, per omplir una miqueta, per dir,
a veure, de què parlarem en aquest agost, així...
mig distret, que no passa res i no hi ha notícies
i nosaltres estem tan avorrits que... Bé, doncs
seguim fent podcast, no? Doncs tio, recomanarem
contingut, com no, perquè quan te 'n vagis de
vacances puguis disfrutar de coses interessants
que a nosaltres ens poden agradar. Llavors no
ens paguen per tenir el contingut... Anava a
dir... però almenys són recomanacions que nosaltres
hem fet servir i que validem. Llavors, almenys,
és allò que, si no t 'agrada, saps a qui anar
a buscar després. És a dir, pots dir, tio, això
que m 'has recomanat és una autèntica merda.
Tio, en el meu cas és bastant bo, eh? I tinc
moltes ganes d 'escoltar els teus, perquè no
ens ho hem dit. Si t 'ho hagués dit, sabries
que em pagarien. Llavors, què? Què recomanem
avui, Àlex? Per quin comencem? Pel llibre? Pel
podcast? O per l 'adquisició. Tenim tres coses,
eh? Jo faria... Potser començaria per llibre
o per podcast, no? Que sempre és més... Com la
part sèria, perquè crec que la part de l 'objecte
de menys d 'X euros pot ser una miqueta més off
-topic. Comença per llibre o per podcast. Quin
és el teu podcast que recomanaries? Comença per
podcast. Fem un meta. Vinga, va. Em va bé començar
per podcast, perquè el meu podcast té un asterisc.
I no em matis, d 'acord? Això vol dir que en
tens dos o tres, cabró. No, en tinc un. Només
un. A veure, per tenir -ne en tinc dotzenes,
però només te 'n donaré un, d 'acord? Només te
'n donaré un. La única cosa, i és l 'esterisc,
d 'acord? I és la única cosa és que aquest no
és català, d 'acord? No ho és. Bueno. Tranquil,
que el meu tampoc ho serà. Perquè no escolto
cap en català. Més enllà de la sotana. Seria
l 'únic que... Però no sé si és el contingut
que recomanaria des d 'aquí. La mare que et va
parir. Jo estava superpreocupat que em dien merda.
Ara l 'Àlex et dirà que, tio, que vaia merda
de recomanació, que no és en català, tal, no
sé què. I ara el seu tampoc és en català. El
teu llibre és en català, almenys. No, el meu
llibre no és en català. El llibre que vaig escriure
el van fer en castellà. O sigui que... No, no.
A veure, no hi vés a cagar, eh? Perdona, perdona,
m 'he confós aquí. Pensava que t 'ho preguntaves
al llibre que jo havia escrit, saps? Vull dir...
No, el que recomanaràs. El que recomanaré? Tampoc.
Hòstia, xato, sí que t 'has esforçat poc, macho.
No ho havíem dit, no estava aquí posat que havia
de ser en català. Hòstia, bueno, almenys el meu
llibre si és en català. Tu faràs la part catalana
i jo la no catalana, està clar. Comencem pel
podcast, comencem pel podcast. El meu podcast
és especial per l 'estiu, d 'acord? Perquè omple,
omple molt per l 'estiu, va molt bé, va molt
bé, va molt bé. Perquè a més té un backlog de
l 'hòstia, o sigui, tio, té un negantillat de
contingut ja fet de collons, per tant, si...
Esteu amb la vostra parella a les pilotes a la
platja que no sabeu què collons fotre perquè
no calla i voleu posar -vos uns auriculars per
desconnectar del món dels nens, del sol i del
cubalibre i dir, vinga, vull aïllar -me. El meu
podcast és Hardcore History. Són episodis de...
És un podcast d 'en Carlin, heroi personal, on
bàsicament Tio, aprendràs tota la història que
no vas aprendre a l 'escola, l 'aprendràs aquí
amb uns podcasts que duren com 5 hores que d
'un. Hòstia santa! No, no, flipes, flipes. Només
estan disponibles els 10 últims. Si vols el backlog,
o sigui, tot el backlog sencer, t 'has d 'anar
a la seva web i has de pagar una mica. Me 'l
podrieu demanar a mi perquè jo vaig pagant el
seu dia, però no us el donaré perquè vull que
apuyeu a l 'autor. Llavors, Em sembla que val
50 pavos o una cosa així. Són 60 o 70 episodis,
ara no recordo quant en té, dels quals estan
els primers o els últims 10, on et van arran
events o aconteixements històrics amb podcast
de llarg format, però que t 'enganxen de veritat,
com un electroimant. collonant, Àlex, acollonant.
El tio té una veu, una narrativa, una gràcia
explicant les coses, perquè et narra com els
events històrics que en si poden ser molt avorrits,
però ho fa tan entretingut, però no t 'explica
una història. És a dir, simplement et narra els
events històrics i és interessantíssim perquè
el tio, hòstia, te 'ls documenta però a la vegada
ho fas super, super, super, super agradable.
Llavors té com sèries i et va explicant com...
Doncs això, avenç històrics. Un per la segona
guerra mundial, un per l 'imperi o Babilon, un
altre per els romans, un altre per la... no ho
sé, el muro de Berlín. Digue -li com vulguis,
no? Però el tio et narra aquest tipus de coses...
en un format superentretingut, però que a la
vegada, eh, no saps com molta història que aprendràs.
Són en català, Hardcore History? Estàs rient
de mi o què? Sí, perquè no em sona en català
i el nom de l 'autor que has dit tampoc em sona
en català, saps? El Dan Carlin no va néixer a
l 'Empordà, no. Va, no ho saps perquè ja avui
en dia pot ser qualsevol, saps? Pot ser qualsevol
nom de qualsevol persona. No, no, és que jo estava
revisant i dic, hòstia, és que podcast en català
no n 'escolto cap, vull dir, a part de foc a
terra i quan tenia safareig abans, però és que
podcast... És que consumeixo molt poc contingut
en català, per no dir absolutament res. O sigui,
l 'únic podcast que consumeixo en català ja no
és tant podcast, sinó que ja és més format a
YouTube, és el de la sotana, però no, és que
absolutament no... No, és una cosa que no...
Parao per bé, eh? Mai he escoltat música en català.
L 'únic grup que escolto en català, bueno, escolto
potser un parell, un parell de grups de death
metal en català i manel, perquè sóc un home de
contrastos, però no sé, tampoc miro la tele,
tampoc he mirat tele en català, no llegeixo en
català, és a dir, realment el tema del català
no ha acabat de connectar amb mi mai a nivell
de contingut, saps? És estrany. Suposo que per
això també tenia motivació de jo crear -ne, saps?
Per dir, hòstia, és que no... M 'he entès -ho.
Espera, és veritat, sí que hi ha un podcast.
Mira, ja que tu has tirat un asterisc aquí, doncs
jo faré una cosa. Sí que hi ha un podcast que
escolto en català. Ara estava veient que és el
del Búnquer. Però, clar, d 'aquí a recomanar
-lo com a cosa superinteressant, no ho sé, saps?
És un programa de Catalunya Ràdio que fan una
biografia d 'algú famós i és d 'humor. que, bueno,
amb tres humoristes coneguts catalans, i ja està.
Però de qui recomanar -lo? No sé si seria...
No era la meva recomanació per avui, per això.
Quin és el teu? El meu? M 'he estat debatint
bastant, eh? Perquè pensava dir, hòstia, clar,
quin tipus de recomanació... Clar, recomanar
-ne un és molt complicat, no? Si t 'ho pregunta
algú... El que passa és que és molt diferent
a quan... Si tu em diguessis quin podcast em
recomanaries, o sigui, d 'Alexa Mark, com que
jo et conec, diria, hòstia, probablement jo sé
que a tu t 'encaixaria, de tots els podcasts
que els tinc oberts davant meu, dels que jo escolto,
diria, si no el coneguessis, escolta't This American
Life, no?, per exemple. I segur que encertarien
que aquest t 'agrada. Si m 'ho pregunta una persona
de l 'àmbit de tecnologia, li recomanaria alguna
altra. Si m 'ho pregunta una persona que no parla
anglès, potser li recomanaria el podcast d 'Itnik,
que és un altre podcast que tinc al dia. Si és
una persona que és molt de la conya, doncs, hòstia,
a nadie sabe nada. Però saps allò que dius? Fer
una recomanació genèrica és molt complicada,
perquè dius què tens en compte a l 'hora... O
sigui, tu què has tingut en compte a l 'hora
de recomanar aquest podcast? Com el màxim de
gent que creies que li podia... agrada això o
que simplement ets un hardcore fan d 'aquest
podcast i punto, i el vols vendre a tort i a
dret a tothom. O sigui, què has tingut en compte
tu per seleccionar -ho? A veure, òbviament, clar,
és molt difícil fer una recomanació a una audiència.
És a dir, a mi, si em recomanes a tu, és més
fàcil recomanar -te a tu, perquè sé més o menys
on vas, vull dir... Has tingut uns criteris per
escoltar aquest podcast sobre els altres 20 que
deus escoltar. Sí, sí, sí. El primer criteri
ha estat que tingui back catalog, perquè no n
'escoltis un i t 'avorreixis. És a dir, si estem
a l 'estiu, és una època on jo he pressuposat
que tindràs temps i que m 'ho deus omplir minuts,
per tant... És una bona eina perquè té molt contingut
ja. He intentat buscar un tema molt ampli, és
a dir, que pugui acollir una audiència molt gran.
Si et donava un podcast de trens, potser l 'audiència
era molt petita i la gent em deia que no és la
idea. O de cotxes dels anys 60, per dir alguna
cosa. Llavors, he intentat buscar un tema molt
ampli, he intentat buscar que tingués catàleg
i he intentat buscar que tingués com... Anem
a dir que fos molt enganxós, és a dir, que pogués
crear, entre cometes, addicció. Val. Tot i així
has anat a buscar un podcast d 'història, d 'episodis
de 200 hores cada un, saps? Vull dir que l 'audiència
és molt nínxol, no? La gent que escolta podcast
generalment... Es diu que podcastar més de mitja
hora costa d 'escoltar. O sigui, has anat a buscar
alguna cosa, no anaves a l 'unínxol i has acabat
amb un ínxol bestial. Vale, una mica, vale, però
és que no escolto res que no sigui tan així,
saps? És que tu i jo som especials, vull dir,
el podcast que recomanaré jo ja està pensant,
és més nínxol que el del Marc. Dic, doncs no
ho sé, no ho sé, la veritat. Es diu No Fucking
Regrets, és de... és el podcast que fa el cantant
d 'un grup de metal que es diu Machine Head,
que diràs, hòstia, no hi ha molta gent que escolti
metal 2022. Tens raó. Però és un tio que fa entrevistes
de dues o tres hores a tota gent famosa i potser
és més gent del món del metal, està clar, del
món de la música, però també han passat actors,
alguns celebrities, periodistes, etcètera, etcètera.
I a mi el que m 'agrada és que Crec que té en
comú el que dius tu del teu podcast, que l 'entrevistador
té una veu que et captiva. Evidentment, és un
tio que canta metal, o sigui, com a cantant té
una veu molt bona i com a ràdio també té una
veu molt bona, té veu de podcast. Crec que condueix
molt bé les entrevistes i és un llibre obert.
Una de les coses que a mi m 'ha fascinat sempre
és que el món de la música, el sector de la música
i del show en general, ha estat com un preludi
a Instagram. Tu sempre veies les coses boniques
allà. Hòstia, com mola, tio. Toquen metal i carret
Hot Chili Peppers. S 'omplen estadis i mira,
saps? I van amb limusina i volen amb avió privat
i estan forradíssims. I fan figuretes d 'ells
i pel·lis sobre ells i documentals. Després són
la penya que està més cardada del cap del planeta.
Perquè tenen expressions bestials, no estan mai
a casa, els costa molt construir famílies, tenen
problemes d 'addiccions, burnout, per arribar
on han hagut d 'arribar. han hagut de menjar
unes condicions lamentables a nivell contractual,
imposades pels magnats de les discogràfiques,
de les estacions de ràdio, els mànagers dels
tours, etcètera, etcètera. Són penya que toca...
De 15 dies en toca 13 seguits, mentre han de
dormir, mentre es viatgen entre ciutat i ciutat,
després tenen... premsa durant el dia, no poden
dormir i evidentment que s 'acaben drogant, perquè
és que si no amb aquests horaris com collons
ho fas, no? I aleshores aquest podcast per mi
és un llibre obert, perquè el tio durant potser
els primers minuts t 'explica coses del seu grup
o comenta coses de l 'escena, però llibre obert,
o sigui... D 'igual t 'explica de la vegada que
va tenir una sobredosis d 'heroïna o dels cops
que ha estat deprimit, els 17 cops que s 'està
a punt de divorciar de la seva dona, altres històries
d 'aquestes, i acabes connectant amb la seva
vida personal. També t 'explica coses com, ara
que el seu fill gran és major d 'edat, ja condueix,
i diràs, i a mi això què m 'importa? Acabes connectant,
t 'acabes enganxant al podcast perquè dius, hòstia,
em sé la vida d 'aquest pavo. Però després la
part interessant és que parla amb tothom. ja
estan de tornada de tot. Machine Head, aquest
tio va començar a tocar als anys 80, ara estan
als 50 i llargs. Aleshores, què passa? Que té
històries amb gent com els músics de Pantera,
amb els de Metallica, no sé, ha passat Joe Satriani
també pel show. Gent megafamosa i t 'expliquen
les històries de fa 20 -30 anys que no s 'han
explicat mai. Aquelles que ningú s 'atrevia i...
Amb pèls i senyals, eh? O sigui, de la droga
que es fotien, de qui es va intentar suïcidar,
de com la gran majoria de grups no viuen de la
música i tothom té segones feines, perquè és
que a menys que estiguis a un nivell de vendre
ja milions de discos, no vius de la música, no
vius de la música. Et parla del business, també
m 'interessa molt aquesta part, quan diuen tu
fas un tour i generalment no guanyes ni un duro,
els tours només cobreixen despeses. Tu on guanyes
diners com a grup és amb el marxandatge, i no
sempre, perquè l 'has de tenir tu com a independent,
perquè generalment les discogràfiques te 'ls
roben, i dius, hòstia puta, t 'explica tantes
coses, et destrossa tants mites que m 'encanta.
O sigui, estic enganxadíssim a aquest podcast.
A vegades hi ha convidats millors que d 'altres,
però, hòstia, crec que és un podcast, tio, que
estic enganxadíssim des de fa dos anys. Escolto
religiosament cada setmana, perquè és que...
No paro d 'aprendre, a més a mi el sector de
música em fascina, humilment, des del meu grup
de punk rock que tenim des de fa un any, però...
Hòstia, com condueix el podcast, les preguntes,
l 'altor de veu, el contingut... M 'agrada tot,
tio. Crec que no hi ha res que no m 'agradi aquest
podcast. El trobo perfecte. No m 'has pogut recomanar
alguna cosa més fora de la meva zona de confort
que et prometo que, amb el bé que me l 'has vengut...
Me l 'escoltaré i et donaré feedback quan torni
a l 'agost. Què et sembla, Àlex? Perfecte. Et
recomanaré dos o tres episodis en concret, perquè
si no, hi ha alguns que són molt, molt bons,
en concret, i crec que inclús per gent que no
està dintre de la música pot ser molt rellevant.
Fet. Passem al llibre? Vinga, què tens per mi?
Tinc algun molt bo, i aquest sí que és... Absolutament...
Anem a dir que abraça totes les audiències i
difícilment no t 'agradarà. Almenys a tu. A veure
si me l 'he llegit. És possible. Jo, igual que
tu, i més a nivell català, no consumeixo res
de lectura. Molt malament pel Marc. Molt malament.
No llegeixo en català. No sé per què. I la gent
ho sap. en general. I fa temps una amiga meva
em va dir, Marc, has de llegir aquest llibre.
I jo, a veure, em coneixes i molt. Saps que no
llegeixo en català perquè em recomanes un llibre
en català. I em va dir... Com si fos ofensiu.
Clar, clar. Em va dir, perquè sé que t 'agradarà.
I jo, ah, vale. Sorprèn -me. I el vaig agafar.
I me 'l vaig llegir. No tenia ni idea del que
anava. Només t 'explicaré una anècdota. La meva
mare em veia, estava asseguda a ella, al costat,
al sofà de casa, me 'l veia llegir i crec que
no m 'havia vist mai riure com reia amb aquell
llibre. Fins al punt que em va dir mare... Sí,
és humorístic. Sí, absolutament. Fins al punt
que em va dir Marc, què estàs llegint? I jo,
mira, és que no ho sé. És que no ho sé què estic
llegint. Però me 'l podria llegir 37 vegades.
És possiblement la cosa més graciosa i entretinguda
humorísticament que he llegit mai. També et dic,
l 'he compartit amb vària gent. Però el feedback
és absolutament bipolar. És a dir, hi ha gent
que m 'ha dit, tio, això t 'ha fet gràcia, quina
autèntica merda, i hi ha gent que em diu, Marc,
és la cosa més divertida que he llegit a la meva
vida. Ja sé per quin pas, perquè em sembla que
en vam parlar d 'aquest llibre. Em sembla que
no podia trobar -lo perquè jo he d 'anar ara
al centre i me 'l compraré. És que tinc ganes
de llegir -lo, no n 'he trobat, tio, encara.
Porto anys buscant aquest llibre. Quina pena,
quina pena, sí, perquè mira, de fet, l 'altre
dia vaig anar -hi amb un amic meu i l 'hi vaig
regalar a la llibreria. On el vas comprar? A
la llibreria Finestres. Finestres, doncs mira,
potser m 'acosto ara i el compro. I si t 'acostes
ara... M 'atreveixo a dir -lo o què? Vinga, va,
digue 'l, va. És el de Jo només il·lumino la
catalana a terra? Sí, senyor. El vam comentar
l 'any passat quan estava a Grècia, me 'n recordo,
que me 'l volies recomanar i vaig dir que porto
un any o dos buscant aquest llibre per internet
però no està. Insisteixo, insisteixo. Em sembla
que en tenia un altre, també. Hi havia dos. Sí.
Sí, sí, sí. Quin és el meu? El meu és un toston.
És un toston absolut. Però crec que és un llibre
que m 'ha fascinat. M 'ha fascinat molt. I serà
de negocis. Mira que no volia recomanar alguna
cosa de negocis, però ja que el podcast no ho
era, crec que està bé que el llibre sí que ho
sigui. perquè t 'explica molt la cara oculta
de les grans corporacions. Però no el típic d
'Amazon explota els treballadors, Facebook té
les nostres dades. No, no, no. És molt millor
que això. El llibre es diu Barbarians at the
Gate, The Fall of RJR Nabisco. RJR Nabisco va
ser una... Una gran corporació que em sembla
que va començar com a tabacalera i va començar...
Va esdevenir com un gran conglomerat d 'empreses,
que si cosmètics, alimentació, etcètera, etcètera.
O sigui, parlo d 'empresa que em sembla que va
començar als anys 50, d 'acord? I t 'explica
la història des que fitxen a un paio... Hòstia,
espera, ara he de buscar el nom del tio, perquè
m 'està ara... El tio aquest, o sigui... com
el Ross Johnson. Ross Johnson va convertir -se
en un putíssim magnat de les corporacions i dels
negocis, però de totes les putades i guarrades
que feia de... És al·lucinant. Considero que
el llibre és bastant... És un totxo. Crec que
és un llibre que és obligat per la gent que li
interessi. tot el tema del M &A, Merchant Acquisitions,
compres i fusions d 'empreses, i tu diràs, hòstia,
això és molt poca gent. Sí, però si et llegeixes
el llibre com la novel·la que és, perquè és que
si tu no et diuen que aquest llibre són fets
reals, tu et llegeixes com una novel·la, perquè
al final et parla d 'un tio que, bueno, que ve
d 'una família de grangers... que entra a treballar
en una empresa, però que el tio s 'espaviladet
i comença a ascendir, de cop i volta fa com un
cop d 'estat a la seva empresa i es posa com
a CEO, i després aconsegueix vendre aquesta empresa
a una altra, fa fora el board de l 'empresa que
el compra i passa a ell un altre cop a ser CEO,
després comença a comprar empreses, a vendre
-les, a dur a bolsa, no sé què. I totes les excentricitats
que venien entre els anys 60 i 80, 90, d 'avions
privats, festes fins a altes hores de la matinada,
el típic d 'opes hostils sobre empreses i com
els tios ja... Al llibre no mencionen res de
droga, però segur que hi havia moltíssima droga
allà. Et deien que només hi havia alcohol, però
que... que a última hora, a les 7 del matí, del
dia límit, canviaven el preu per acció d 'oferta.
Vaig trobar tan fascinant. És com un viatge de
40 anys d 'empresa, comprant i venent i destruint
penya. Si t 'ho llegeixes com una novel·la, és
fascinant. I mira que tota la gent que conec
del món de l'M &A i del Venture Capital que em
diuen que aquest llibre és obligatori. però és
un toston, o només t 'has de llegir les 200 primeres
pàgines, que és no sé què, o aquest capítol,
aquest capítol, aquest capítol... Jo me 'l vaig
devorar tot. No et sabria dir quantes pàgines
té, m 'atreviria a dir que en té 800, perquè
se'm va... No se'm va fer llarg, però saps allò
que dius, hòstia puta, encara queda... Veia el
Kindle, el percentatge, no? Portar molt temps
llegint i dir, hòstia, encara vaig pel 45%, no?
I el vaig trobar... Fascinant. I vaig dir, aquest
llibre el recomanaré a Torriadret, no se 'l comprarà
ningú, no se 'l llegirà ningú, però si trobo
una sola persona a la que li agradi el tema i
se 'l llegeixi, segur que passarà a estar al
top 5 de la seva vida. Estic convençudíssim.
Déu meu. Potser les expectatives són molt altes
per aquest llibre. molt altes però sé que no
se les llegirà a ningú perquè és que és molt
totxo i és molt dens i a veure si no estàs en
aquest sector i no t 'interessa aquesta part
d 'empreses que surten a bolsa, accions, inversions
i fusions i altres merdes d 'aquestes i no és
que a mi no és un tema que em fascini però com
a novel·la el vaig trobar fabulós és real, és
real tot això va passar si em dones temps igual
sí però Ostres... Tens material, eh, per aquest
estiu? No et vull posar pressió. No, no, per
aquest estiu un llibre de 800 pàgines oblidats.
Segur que no. I queda el tercer ítem, perquè
al final no sé si ens vam posar d 'acord amb
el preu o no. 10. 10 euros. Millor compra per
sota de 10 euros. Jo la tinc claríssima, Marc.
La millor compra que has fet mai per menys de
10 euros. Hòstia, aquesta és una pregunta d 'aquella
que se't canvia la vida, eh? A veure, mai, mai,
ja no me 'n recordo, també et diré, no me 'n
recordo de les coses que he comprat els últims...
Més enrere dels últims cinc anys. I et diré,
les coses per sota de 10 euros que no saps ni
què compres, pràcticament, saps? Te 'n recordes
de les coses cares perquè, un, et duren més,
generalment, sona molt classista, però les coses
cares et duren més, i dos, segurament són coses
que ja fas una inversió en això, no? O sigui,
si compres una tele, ho recordes, si compres
una consola, ho recordes, compres un cotxe, ho
recordes. Però les coses de 10 euros... generalment,
no ho sé, jo, quan m 'ho has dit, vaig dir, dic,
jo ho tinc clar, tio, una corda a saltar. O sigui,
és com la cosa que em permet, quan viatjo, poder
seguir fent esport, fer càrdio, em va acompanyar
molt durant la pandèmia, la corda a saltar, vaig
saltar molt a casa, no tinc veïns a sota, per
tant, podies saltar tot el que volgués, vaig
poder fer molt esport. I realment, a la que tinc
una estona, de vegades, inclús per fer... per
desestressar -me a casa, em poso a fer quatre
salts i, hòstia, em canvia el dia, eh? I, clar,
pots portar -ho on vulguis perquè no ho coba
res, viatja... Hòstia, no sé, jo crec que la
meva recomanació per sota de 10 euros seria aquesta.
Ha estat curta, eh, aquesta recomanació, comparada
amb les altres? Ha estat bé, ha estat bé, ha
estat bé, ha estat bé. Va. Quina és la teva?
Jo et faré el pitch de venda, va, el pitch de
venda. 10 euros, eh? 10 euros. És una xorrada,
eh? A veure. No t 'ha passat mai que... Sí, sí,
comença ja molt com a anunci, això. Sí, sí, sí,
sí. Com... que tens diverses claus... I les has
de treure del clauer perquè aquestes no te les
emportes perquè tens claus de casa d 'uns pares,
claus de casa teva, claus del cotxe, claus de
la bici, del candau... I, tio, les has d 'anar
com traient perquè quan vols sortir a córrer
només et vols emportar les claus de casa, no
vols agafar les del cotxe, llavors ho vols tenir
com separat, però a la vegada també vols tenir
un lloc que si te 'n vas de viatge, doncs t 'emportes
les de casa teva i les del cotxe, però si vols
anar... Jo què sé, tio, gent que té un bar...
parco o invento un local, vol obrir només el
local. És complicat la gestió de claus. És complicat.
Sí. O sigui, tu has tingut aquest problema, eh?
No, perquè jo tinc... No, no m 'he tingut moltes
coses d 'aquestes. La clau del cotxe, quan tenia
cotxe, sempre la tenia a part, mai la vaig portar
a sobre, perquè la feia servir molt esporàdicament,
com molt portava la clau de la bici. I no...
No, no, a mi no em sembla. Jo no tinc propietats,
Marc. No tinc propietats, tio. És que jo tampoc,
però també és útil i ara veuràs per què. Mira,
tio, xato. És que també et serà útil. Mira, fixa't.
El meu producte es diu Freaky, d 'una marca que
es diu Exotac, que és la cosa més nerdi que et
pots plantejar en la teva vida i te l 'ensenyo
en temps real, perquè veigis la idea. Freaky
Exotac. Et canviarà la vida. Mira, aquí ho tens.
És això. És una anella gran i tres anelles petites.
Pots comprar més anelles, si vols, petites. Llavors,
quina és la idea? La idea és que tu tens grupets
de claus. Veus que en tinc dos aquí? Això és
casa dels meus pares i això és casa meva. Llavors,
mira. Mira la diferència. Si jo ara, per exemple,
aquí, me 'n vaig a casa dels meus pares. Si ho
vull treure, simplement faig així. Tic, tic,
tic, tic, tic, tic, i fora. Ja no tinc cas amb
uns pares. Llavors, aquest el poso d 'una. I
s 'ha acabat el destrossar -te les ungles, fer
-te mal als dits i passar el pitjor moment de
la teva vida intentant canviar claus, perquè
canviar claus amb això és com posar o treure...
Saps el pallasso que feia els jocs d 'anelles
i aquelles merdes? És el mateix. Tio, per mi
és quasi com un truc de màgia. Com ho van dir,
vaig dir, Déu meu, com ningú havia això inventat
abans. Doncs aquesta és la meva recomanació per
a l 'estiu, perquè sé que si t 'has de moure
als llocs, cases d 'Airbnb, merdes d 'aquestes,
compres un ExoKey i, eh, et canvia la vida, Àlex,
per menys de 10 euros. És que la de vegades que
m 'hauré de deixar les ungles jo amb les claus,
eh, sí, sí. És un paint real, ara. Vale, pues
ojo, ojo, ojo, ojo, m 'acabes d 'ajudar, eh,
tio? El meu pitch, si l 'hagués pogut millorar,
és no t 'ha passat mai que t 'has trencat una
ungla canviant una clau? Llavors som, oh, sí,
sí, sí, sí, sí, sí, va passar, va passar, oh,
sí, em passa cada dia, tal. Doncs t 'has de comprar
això aquí per menys de 5 euros perquè deixaràs
de trencar -te les ungles amb les claus. Mira,
l 'únic amb el que em passa això és que tinc
la típica cartera aquesta que va com cadena enganxada
als pantalons. I clar, home, per fotre els pantalons
a la rentadora doncs he de treure cadena i la
cadena va amb una amb una argolla d 'aquestes,
no? I hòstia, i quan l 'he de treure és com,
me cago en Déu, els putes ungles, però bueno,
el que més és dur, o sigui que necessitaria l
'exoquia aquest. O sigui que t 'he fet la venda,
oi? No ho sé si ho compraré, però ara ja ho tindré
en ment. El proper cop que em passi segur que
pensaré, dic, me cago en Déu, ho hauria d 'haver
comprat. Doncs en el check -out posa el codi
de recomanació Marc, que... Dona l 'escopta.
No, no en comissió a mi.