Ara sí, sense S, eh? Marc, com estàs avui? Nerviós.
Estàs molt nerviós, no? Estàs parlant molt, estàs
parlant més que l 'habitual. Se't nota que estàs
com un puto flam. Estic tremolant, estic tremolant.
Però les classes de pintura han anat bé o no?
No, és que les he passat el dijous, però si no
els dimarts tinc massa coses. Ja. Faig classes
de pintura. Això no m 'ho havies dit? Mira, està
tangencialment relacionat i no ho havia mencionat.
I no m 'ho havies dit? No, mira, és un interès
per l 'art. Estic posant hobbies fora de la pantalla.
i la pintura està fora de la pantalla, llavors
català com a tal, llavors és una bona hora, perquè
veig una amiga, i després anem a dinar, llavors
és un pla complet. Preguntava si el Marc està
nerviós. Judit, benvinguda. Gràcies. Gràcies
per venir, perquè a més és una setmana que et
queda entre mig de l 'estada que estàs a França,
i avui jo li dono les claus del cotxe al Marc,
com deia, vull dir, jo avui em sento com el pare
que li dona les claus del cotxe, té nen, no tornis
tard, i ojo, no me 'l ratllis, perquè... És la
primera convidada que portes tu. És un tema que
coneixes tu molt bé, del qual jo tinc zero coneixements,
el qual no m 'impedeix opinar del tema, com ja
sabem, però sí que és veritat que tinc menys
contribucions intel·ligents. Això també és veritat.
Són temes als quals tampoc puc improvisar. Com
estàs? I aparicions en podcast? L 'has fet més
en ràdio. Ràdio, sí. Has fet molt més aparicions.
Prèvies al vídeo del youtuber? Sí, prèvies, prèvies.
Mira, a Ràdio 4 vaig tenir un parell d 'aparicions
setmanals en un programa i parlava durant un
quart d 'hora justament d 'art, d 'arquitectura
i aquestes coses. Jo sempre he pensat que hauria
d 'entrevistar molta més gent. Per exemple, jo
tinc molt pocs records de la Uni. Jo aleshores
no bevia alcohol, no és un tema que anava borratxo,
com la majoria de gent que anava a la uni, sinó
que realment jo hi anava molt poc. O quan anava,
anava a jugar a l 'ordinador perquè no m 'interessava
gens. Però recordo tres o quatre profes que m
'han canviat la vida. I aleshores, tres d 'ells...
Ara són comunicadors professionals. De fet, un,
el més famós, és el Dani Sánchez Crespo, que
és més divulgador, que a Twitter va començar
a fer tuits sobre el Covid... Va parlar de moltes
coses i té un canal, ara que es diu The Code,
a YouTube. S 'entrenes amb milers de seguidors,
no? I jo ja pensava, dic, hòstia, és que és un
tio que li agrada molt parlar i parla molt bé,
explica molt bé. I no sé per què no apareixen
més en podcast i fan més comunicació d 'aquest
tipus. Vaig veure el vídeo que em va passar el
Marc i vaig dir, clar, és que la gent... Què
fa docència? S 'ha d 'explicar. Quina relació
trobes tu amb la gent que fa la creació de contingut?
I no sé si és una manera de salvar també la docència,
que és un lloc que està mal retribuït per lo
general, té poc reconeixement públic més enllà
de fora de les aules... No sé si és una manera
de complementar el que feu. Home, jo crec que...
És veritat que no tots els profes... comuniquen
bé, i això penso que tots ho hem hagut de patir,
també. Hi ha professors que en saben molt, però
potser no comuniquen tan bé, o els hi costa més.
Però sí que és veritat, jo des de joveneta volia
dedicar -me a la docència, i sí que és veritat
que vaig començar primer fent visites guiades
a museus, justament per això, perquè m 'agrada
comunicar i m 'agrada explicar el que sé, i com
que normalment parlo de coses que m 'agraden,
doncs... no sé... Se'm dona bé, sembla, diuen,
no? És que quan parles tens molta passió per
allò que... Dic, bueno, perquè el que estic explicant
m 'agrada, no? M 'agrada l 'art, m 'agrada l
'arquitectura, m 'agrada la meva ciutat, m 'agrada
explicar -la als altres, no? I suposo que és
això. De fet, una de les coses que et dona el
comunicament, i segurament he fet tours, i jo
també n 'he fet a nivell amateur, que és el de
tu acabes aprenent una miqueta com memòria muscular.
Llavors hi ha part que la fas bé perquè el cervell
està en pilot automàtic, però l 'altra part és
perquè realment t 'apassiona el que fas tu. Llavors,
saber combinar aquestes dues jo crec que és el
que t 'ajuda a poder comunicar i que un dia que
tens un dia dolent tires de pilot automàtic,
el dia que estàs inspirat tires de l 'altre.
Tu et notes aquesta ambivalència? Exacte. Sí,
i també depèn del grup. Si veus un grup realment
interessat, tires milles. Ara, si veus un grup
que potser no els interessa tant, no és un grup
cultural, és un grup més turístic, no explicaràs
potser certes coses. Pensa que és interessant
adaptar -te al grup que tens. Tires milles? No,
sempre hi ha el mític. Saltem aquesta parada
d 'aquí. Només baixem Passeig de Gràcia. O vas
més a l 'anecdòtic. Saps? Potser no tan profund,
perquè potser no els interessa tant, i llavors
tampoc els vols avorrir. I com llegeixes el públic?
Les cares, les mirades... El mòbil. Sí. Si t
'estan mirant o no, si realment estan mirant
el rellotge, saps? O es distreuen. Si algú es
distreu... Malament. Això aquí no ho tenim, eh,
Marc? Jo quan feia esdeveniments en públic, jo
me 'n recordo que part de fer esdeveniments en
públic, o sigui, jo feia entrevistes, i llavors
veies... giraves i de tant en quant jo havia
d 'anar llegint el públic i bé, si les cares
estaven amunt bé, si les cares estaven allà amb
el mòbil ja sabia que tenia tres o quatre recursos
dir paraulotes, fer alguna broma estúpida coses
aquestes, o posar una pausa dramàtica a vegades
el callar i a veure, i llavors la gent feia,
què està passant, no? clar, aquests recursos,
tu també tens recursos per exemple, quan et quedes
en blanc A veure, en blanc, en blanc, no m 'hi
quedo, eh? Sempre tinc alguna cosa... Doncs ja
em diràs com ho fas, eh? A la mà sota, dins la
màniga. A cada programa. Perquè com que m 'agrada
molt xerrar, en blanc no em quedo, eh? Però,
vaja, no sé, també és veritat que, com que normalment
expliquem les mateixes coses, ja és que està
tot molt trillat, ho tens molt trillat al cap,
des de les classes que dones, que les repeteixes
cada any. Clar que intentes... I ho fem, no?
Doncs ampliar temari o posar coses que has investigat
que potser abans no sabies i ara sí. I també,
no?, fiquem cullerada. Però allò bàsic, clar,
és que ja ho tens de cada any, no? I a les sortides
també, perquè sempre ensenyem més o menys el
mateix, no? Per exemple, la sala de família.
Jo faig sala de família potser 30 vegades l 'any.
Vaig a fer una sala de família amb gent i explico
la sala de família. Llavors, clar, dius... És
que jo la vaig veure per primera vegada, com
el 2015, perquè vaig portar algú a veure -la.
Ah, la Sagrada Família, no l 'has dit. Ah, sí,
jo també pensava que es parlava de mi. La Sagrada
Família. Déu em salvi, la Sagrada Família. No,
no, la Sagrada Família. Clar, jo no l 'havia
vist mai. Vaig entrar... És que, clar, no ho
has mencionat, però en el vídeo... Explica el
context, perquè, clar... No, està bé, és bon
punt. Avui la intro l 'has de fer tu. És que
em dónes molta responsabilitat. Però tot el que
has fet fins ara ja està, és el que necessitava.
Perquè jo des de zen no sé començar. Ara ja estem.
Ja no deixes parlar. Ara ja en parlaràs més.
Però el que deies del vídeo d 'abans, a mi em
confirma una cosa, i és que jo soc una persona
que creu molt que el món és molt més estocàstic
del que ens pensem. Jo crec que la gent veu el
món molt determinístic. Jo crec que la sort juga
un rol amb tot molt bèstia. Llavors, la sort
és que... Fixa -t 'hi. Qui porti temps escoltant
el podcast sap que jo, l 'algoritme de YouTube
no m 'afecta molt perquè tinc les recomanacions
desactivades. Poca gent sap que això es pot fer.
Llavors, al final no saps per res. És com intentar
parar Napalm amb un paraigües, perquè t 'atraparan
igual. Però ho fas com per un tema personal.
Llavors, és molt difícil que jo no vegi un vídeo
que no estigui a la meva llista de subscripcions
o que algú me l 'hagi enviat. La meva superfície
de recomanacions es limita als... les caràtules
que hi ha com a la dreta, quan estàs veient un.
Per tant, és raro que algú em recomani un vídeo.
Però aquest del mapa del Barcelona, que és el
vídeo que va fer la Judit... Ja feia dies que
em sortia. Jo no clicava, eh? Jo no clicava.
Jo estava... Això no ho recomanaràs, a mi tampoc
m 'importa gaire aquest tema. Sincerament, no
m 'importa gaire. Però insistia, insistia, i
me 'l seguia posant. I un dia em va agafar dèbil,
jo què sé, jo què sé, igual, estava sopant, i
em va dir que sopa sol, està fent els postres,
encara que en deu minuts vaig dir... Va, li vaig
donar un moment, saps? I només perquè la gent
entengui quin paper juga la Judit en aquest vídeo,
és un vídeo on s 'explica Barcelona i ella fa
com aquest paper de guia, que... És una cosa
que... Sempre t 'has volgut fer tu quan algú
ve de fora i li vols explicar com Barcelona.
Jo faig d 'ambaixador. Jo faig d 'ambaixador,
però faig un paper de merda, perquè no sé res.
O sigui, camino pels llocs... Jo tampoc, però
explico anècdotes. Dades, zero. Jo tinc una anècdota
que sempre és la mateixa, explico, i no sé si
és veritat, perquè algú me la va dir algun dia,
i no l 'he verificat mai, perquè em fa por verificar
-la, perquè sé que si no és veritat em quedaré
sense, i no vull quedar -me sense, i és que quan
passo per davant de la catedral, dic que hi ha
com un mural de Picasso, dic, aquesta? és l 'única
obra de Picasso que no està exposada en un museu
i està en públic. Oh! I em quedo així, eh? Em
quedo així. I com que ningú ho verifica, ningú
diu res, ho he dit dotzenes de vegades i tothom
com... Oh! A veure, a veure, podem verificar
aquesta dada. Sabem si aquesta dada és certa
o no? No ho és? O no ho sabem? Jo no ho diré.
No ho diguis. No ho diguis. No li traurem la
il·lusió. O sigui, no. O sigui, davant de la
catedral hi ha com un... Sí, el col·legi d 'arquitectes.
Això, el col·legi d 'arquitectes, sí, és veritat.
Allà jo sempre dic, mireu, mireu, això és l 'única
obra de Picasso que està com exposada en públic,
és a dir, que no està en un museu. Hi ha un matís,
però jo crec que també li podem donar perdona.
Perquè hi ha molta escultura de Picasso. I potser
alguna en tenim en algun lloc públic, no? Però
així com obra feta ja in situ... Però aquella
és de Picasso, la pregunta és aquella. Sí, sí,
sí, totalment. No, és de Picasso, no és l 'única,
és de Picasso. Totalment, sí, sí, sí. Li podem
donar per bo. Gràcies, gràcies. Ho seguiré dient,
ho seguiré dient, sense matisos. Aprobado. És
com aquell alumne que l 'aproves i dius, em cau
bé, té un 4, però va, perquè no vagi a recuperació,
no? Exacte, perquè no vagi a recuperació, li
posarem un 5. Jo, quan faig de guia, en fi, ara
ja fa molt temps que no ho faig, però jo tiro
d 'aquelles anècdotes, tipus el carrer més estret
de Barcelona. El carrer més curt. Saps aquestes
merdes? O l 'única plaça quadrada de Barcelona.
Saps? Aquest tipus de coses... Tens aquestes
dades? Jo tinc aquestes dades, sí. Però amb els
anys segons s 'han perdut. Però sí, tinc aquestes
dades. Carrers que tenen números duplicats, per
exemple. A mi m 'agrada el random trivia. Les
coses bàsiques... Tu em preguntes de quin estil
és la Sagrada Família, no ho sé. La catedral,
ni idea. Ara, totes aquestes altres coses...
A veure, jo crec que la Sagrada Família és modernista
i crec que la catedral és gòtica. He clavat alguna
o no? Matissos a les dues, però vas bé. Tot matissos,
eh? És que no hi ha res blanc i negre, saps?
Va, per què no? No, perquè mira... Quin tema
és objectiu, aquí? Uf, l 'art. Ja. És que som
gent de ciència, nosaltres. Aleshores, clar,
el tema científic, aquestes coses ens costen.
Per això dic, o sigui, de veritat, això és un
fet molt estocàstic, el fet que la lluita estigui
asseguda aquí, perquè no estava com a la nostra
esfera d 'influència, d 'alguna forma. La història
del vídeo. És veritat, som mundialment coneguts
per... obrir 33 temes i no tancar -ne cap. Més
mal que tens qui et recondueix. No, perquè no
penso que jo, a la vida real, fora del podcast
jo faig això, però a dintre del podcast no m
'ho puc permetre, si no, aquí no acabaríem mai.
No, però mira, i és veritat, no t 'han fet introducció,
però a mi el que sí que m 'agradaria dir, i va
molt amb l 'íl·la que has comentat tu del professor,
és a dir, no l 'he ajudat perquè, evidentment,
ella va fer Història de l 'Art, crec que ets
doctora en Història de l 'Art, oi? Sí. Sona,
això. No és tant. Quan truques a un restaurant,
dius que ets doctora? No, mai a la vida. És per
l 'única cosa que m 'hagués volgut fer un doctorat.
O sigui, per dir... O quan compres bols, pots
posar doctora. Doctor, doctor. Només ho hauria
fet per això. No, però ara... Bromes a part.
A la universitat, igual. Vaig tenir professors
absurdament grisos que van passar per davant
i no els recordaré mai. En canvi, les assignatures
que més em van captivar van ser aquelles que
vaig tenir un professor que, ostres, que... Tenia
passió. Exacte. I poso per testimoni, vaig ser
en enginyeria industrial i l 'única assignatura
com que tenia un professor passional era amb
un mòdul que fèiem amb economia i una universitat
d 'Ade que l 'adonava el ninho Becerra. Imagina't.
Sí, això ho has mencionat. Sí, ho he mencionat
alguna vegada. Doncs, com la figura de Judit,
evidentment, no tu perquè en enginyeria industrial,
millor que no t 'hi passis perquè no se te perdurà
res, creu -me. És com... la figura de professor
que jo hagués volgut tenir a la universitat.
Perquè d 'un tema que a mi no em venia gaire
com el mapa de Barcelona, ostres, vas despertar
una curiositat fins al punt que he imaginat que
estàs sentada aquí avui, saps? Quina és la història
del vídeo? Mira, la història del vídeo és que
jo vaig fer un article per una revista americana
sobre l 'urbanisme de Barcelona. I aleshores
tocava l 'Eixample, des dels romans fins al XIX.
I aleshores... Déu -n 'hi -do, un article molt
llarg, devia ser. Una miqueta, 4 o 5 pàgines,
una cosa així. I... un resum, un resum. I aleshores...
Però això fa ja anys, eh? No sé si va ser el
2012 o una cosa així. No me 'n recordo. Però
fa molts anys. I aleshores, l 'any passat, em
va contactar la col·laboradora del Daniel Steiner
aquest, que jo no coneixia amb aquest noi, i
em va dir, mira, el Daniel ve a Barcelona i vol
fer un vídeo sobre això, l 'urbanisme, i era
per si volia ser entrevistada i tal. Vaig dir
que sí, vam fer un mit, els tres, i després ja
ens vam trobar aquí. Jo vaig mirar una mica els
seus vídeos, perquè em va passar quatre links,
en té un de Manhattan, molt xulo, i ell explica
enormement, ciutats, i ho dibuixa, el mapa i
tot això, està molt bé. I va entrevistant gent,
i així va sortir. Jo tinc poques preguntes, perquè
avui dirigeix el Marc, però n 'hi ha una que
penso que potser podem tenir en comú, que és
la de quan et contacten per una cosa així, però
no per tot el currículum que tens, que és espectacular.
No et fa com ser terrabé dir, perquè m 'estan
contactant per un vídeo que vaig fer, tots aquests
anys estudiant, donant classe, no sé què, de
què serveixen, no? Perquè a mi m 'ha passat alguna
cosa similar, de vegades, que, hòstia, un cop
vas posar un tuit i et vol entrevistar a les
ràdios, per un tuit, tio, ja tinc una empresa,
no sé què, és igual. Ja, ja. Genera algun tipus
d 'enveja o de frustració? No, no, perquè...
Com ho portes? Bé, perquè quan et contacten,
doncs ja et fa il·lusió, llavors dius, ai, mira
que bé, m 'han contactat per això, o ara vosaltres,
no? Ai, mira que bé, doncs, fantàstic. O a la
ràdio, no? Ja m 'agrada anar per aquí, per allà,
però vull dir, no ho veig amb frustració, al
revés, dius... Bueno, millor, perquè podem parlar
d 'això i la gent ho podrà saber, no?, també.
I podrem... Al final és qüestió de compartir
el coneixement, no? Vols que entrem en matèria
o no? Sí, sí. Entrem en matèria. Sí, perquè jo
m 'he quedat sense preguntes, ja. No, és broma.
Ens ha dit, tio, en tinc unes quantes pel final,
les he fet totes ara i s 'ha oblidat. Sí, exacte.
No, no, ho ha fet molt bé al principi, molta
cerimònia, està bé. No, o sigui, comencem des
del principi. Vinga. com el gènesis de tot, i
perquè ara ja no fem un mal paper l 'elecció
la pròxima vegada que fem un tour per Barcelona,
i expliquem que ho farem molt millor, estic seguríssim.
O sigui, i també és trist com anar caminant per
la ciutat i no saber l 'origen. A mi això és
una cosa que, o sigui, no em té preocupat, dormo
bé, però, home, és greu, no? Si algú em pregunta
directament, escolta, qui posa la primera pedra,
no ho saps. Ja. És qui posa la primera pedra?
No, tu no, clarament. No, jo hauria dit els fenicis
o alguna cosa així, no ho sé. Jo vaig jugar a
les Juventus, però no sortia a Barcelona, saps?
No arribaves a tant, eh? Les Juventus, sí. És
tot el que jo sé d 'història, vull dir. Les civilitzacions.
Però comencem. Els romans, eh? Els romans. Segle
I abans de Crist. Sí? Sí. No hi havia hagut ningú
abans. Hi havia civilitzacions per... A Montjuïc,
sí. Però al Pla de Barcelona, no. Ah, val. Però
no s 'ho creuen molt, perquè fan una cosa molt
petita. O sigui, fan quasi... Sí, és veritat.
Perquè com la primera muralla... Fan una colònia.
Es diu colònia, de fet, eh? Una colònia, tenia
el traster i dos lavabos, eh? I ja està, no hi
havia més. Era molt petit, realment. Era petitona.
A veure, posem límits? Vols que posem límits
així de carrers, per entendre 'ns una mica? A
veure, mira, des de just davant de la catedral
actual, aquí hi ha la muralla, que arribaria...
On hi ha allò de Picasso. On hi ha allò de Picasso,
que tu et coneixes tan bé, doncs ara ja pots
dir dues coses. Picasso a la dreta, muralla a
l 'esquerra. Aleshores, allà comença el carrer
del Bisbe, que ens endinsa fins... plaça Sant
Jaume, no? Correcte. Continues, carrer Lladó,
fins al pati Llimona. Això és la llargada. Vol
dir que en 7 minuts, 8 minuts, te la podies atreveixer.
Poques aspiracions de grandesa, eh? Sí, sí, petita.
I d 'ample seria des del carrer Banys Nous, que
fa una mica de corba, perquè és la corba de la
muralla, i per l 'altra banda seria una mica
abans de via Laietana. Val. Val? Allà. I, de
fet, encara es veuen les muralles. Si anem a
aquests llocs, encara ho veieu. Per tant, era
una ciutat petitona, era una colònia, i parlem
d 'uns 800 habitants. A l 'època, hem de donar
el context també que les ciutats tampoc eren...
Home, Roma sí, però la resta... No, no, però
800 habitants allà, el preu al metre quadrat
no era barat, eh? Era alt, eh? Era poca gent,
però l 'espai era molt petit. Encara no havien
arribat els experts. El que em sorprèn, exacte,
el que em sorprèn és que tarda molt temps fins
que no hi ha com la segona muralla. Dius, què
passa amb tant de temps? Ah, no, clar, clar.
O sigui, ells arriben al segle I abans de Crist
i fan la muralla, perquè el primer que fan els
romans sempre és... establir els límits de la
ciutat. Jo al Age of Empires feia el mateix.
Primer la muralla i després parlem. Primer perquè
hem d 'establir qui viu fora i qui viu dintre.
És a dir, qui és ciutadà i qui no. Perquè els
ciutadans tenen uns deures i unes obligacions
i els de fora no. Aleshores, aquesta muralla,
al segle IV, es fa més forta, però no creix la
ciutat. És la mateixa muralla que fan més de
70 torres al voltant. D 'acord? Per vigilància,
etcètera. Però la ciutat no creix. Llavors, d
'aquí passem ja al segle... Bueno, segle XIII
ja, però ara t 'explico. Ara t 'explico què ha
passat entre els romans i el segle XIII. És a
dir, ja estem a l 'edat mitjana. Sí? El Marc
ha tirat això? Jo no he tirat això! Jo no he
tirat això! Ho ha fet l 'Aleix! Això no havia
passat mai! Oh, mira! Fantàstic! L 'Aleix ens
ha posat la dada! Mira! Veus? Via la Lletana,
carrer Banys Nous, plaça Nova... Fantàstic, escolta.
Això no havia passat mai, eh? Fantàstic. No li
donem feina, pobre, si no s 'adorm. Molt bé,
eh? Això és un primer, eh? No havia passat mai.
Molt bé. Molt bé. Està bé, perquè tinc zero imaginació.
Sí, sí, fantàstic. Possiblement no havia passat
mai, perquè tot el que s 'havia dit eren fets
com totalment falsos, ficticis, i llavors no
tenia manera de contestar -ho. Per una vegada
que algú diu alguna cosa certa, profito. Estem
parlant d 'unes sis blocs d 'edificis, no sé
què la paraula catalana ben sana, però sí. Sí,
illa, una illa de cases. Però fixa't que és una
xarxa de carrers paral·lels i perpendiculars,
igual que la que farà Cerdà. Que crec que en
parlarem. Igual s 'inspira amb això. Això ja
ho feien els grecs. És una xarxa que en diem
hipodàmica. Els grecs no van plantar territori
aquí. No, Empúries. Per això sí. Per què no Barcelona?
Mira, allà, de fet, Emporium vol dir mercat.
Allà era per fer mercat, no? Però no, aquí no
vam baixar. Els grecs tenien com una certa tradició
de construir ciutats. I és que la muntanya queda
una miqueta elevada de la terra, saps? Estàs
tirant -me a la piscina, eh? Per mi aquest comentari
amb ella és com... No m 'atreviria mai, eh? El
concepte de ciutadà ve del politis, que és la
gent que viu a la ciutat. La polis, exacte. I
llavors la construïen a la part elevada per veure
la part de baix. Els romans també, eh? Els romans
també. A Barcelona... És una muntanyeta molt
petitona que es deia Tàver. Sí. De 17 metres
sobre el nivell del mar. Llavors allà... Allà
tenien el fòrum. El foro romano, no? El fòrum.
És a dir, el temple, els edificis administratius,
el més important de la ciutat, de la nostra colònia,
estava allà. I de fet, i això molta gent no ho
sap, però el carrer Paradís, darrere de la catedral...
entres en un edifici i encara es poden veure
les quatre columnes del temple romà que són les
úniques que queden i això és fantàstic és el
centre excursionista de Catalunya el primer pis
però a baix es pot veure i això és molt maco
si alguna vegada teniu algun turista algun amic
que ve a Barcelona això és bonic ensenyar -ho
i es queden això és bona dada exacte Aquesta
te l 'apuntes, eh? Tu aquesta no la coneixies.
No, és que la meva pròxima visita, o sigui, la
pròxima persona que em vingui a veure... Però
té un home, es diu Temple de no sé què, no? El
Temple d 'August. Temple d 'August, correcte.
Sí, sí, sí. No ho coneixies, tu, això. Déu -n
'hi -do, quin recorregut, eh, noi, que tens.
Bueno, és que tu no surts de Sant Gervasi i jo
he patejat Barcelona. Descobrint coses noves
avui. Llavors, què passa fins al segle XIII?
Clar, és que 13 segles... Clar, això és molt...
No, no, clar. Llavors, a veure, els romans...
Sí, és que ara la cua del super se 'ns fa llarga,
saps? O sigui, imagina't 13 segles, què passa
amb 13 segles? És molt temps, eh? Aleshores,
què passa? Ja en l 'època paleocristiana, els
primers cristians, sí? Segle V, VI, VII, VIII,
sí? Sí. Això nosaltres en diem Alta Edat Mitjana,
d 'acord? Aleshores, aquí Barcelona comença a
créixer. I què passa? Comença a créixer fora
de les muralles. com que ja estem parlant de
cristianisme, comencen a sorgir esglésies. I
al costat de les esglésies es fan nuclis urbans.
Aleshores, si tenim el mapa de Barcelona al cap,
una mica... Sí, Aleix, busquem un mapa guapo.
Un mapa guapo del casc antic. Aleshores, tu tens
la Barcelona romana, no? I al costat surt el
que se 'n diu les Viles Noves. Vila Nova de Sant
Anna. Us sembla el monestir de Sant Anna? Baixant
el portal de l 'Àngel a la Madreta. Hi ha un
monestir de Santana, que avui només hi ha l 'església.
Bueno, carrer Santana. Zona poc transitada per
mi. No passa res. Vilanova de Santana. Vilanova
de Framanors. Això estava baixant el que avui
són les Rambles amb esquerra. Perquè hi havia
el convent de Framanors, que són convent de franciscans.
A quina alçada, més o menys? A baix de tot. On
hi ha Capitània General? Allà. Allò era un convent.
Però relativament bastant a prop de la muralla,
encara. Sí, sí, sí. Sí, relativament, sí. Llavors,
Vilanova de la Mar. que serà Santa Maria del
Mar, després. Vila Nova de Sant Pere, Sant Pere
de les Polles, era un monestir també que estava
una mica per sota, al costat d 'Urquinaona, una
mica per allà, perquè us situeu. Això són les
viles noves que sorgeixen. Llavors, el govern
diu, el Consell de Cent, si això és o no, el
Consell de Cent, ens diu, home, no pot ser que
tinguem aquesta gent aquí desprotegida, perquè
la muralla, clar, esteu fora de la muralla, hem
de fer una muralla nova. segle XIII, es fa la
primera muralla medieval de la ciutat, que va
per les Rambles, i, si mirem les Rambles, així,
el mapa de Barcelona, cap a la dreta, i engloba
totes aquestes viles noves que estem dient. La
Rambla era paret de muralla. Per això hi ha un
lloc que es diu Porta. Ferrissa. Sí. Aquesta
és la dada que volia. Aquesta és la dada que
volia. I tots els cartells aquells que hi havia,
hi ha alguns que tenen marcat l 'entrada. Mira,
aquí estem veient el nou, la nova. Fantàstic,
fantàstic. Avui s 'està guanyant el sou. Sí,
sí, jo crec que sí, eh? O li heu de pujar, o
no sé, però... Sí que hi ha marcats certs carrers
que tenen l 'entrada de Garruat, si no recordo
malament, no? Exacte, també, també. Això ja és
posterior, som del XIX, eh? Però veus la Rambla,
que hi ha una muralla? Sí. Obridem -nos de la
de l 'esquerra, sí? Estem parlant de la part
de la dreta. Tenim Barcelona Romana al mig i
la del XIII, que engloba tot això. Què passa?
Que la part que nosaltres en diem Raval, no?,
que queda allà a l 'esquerra, sí? Què vol dir
Raval? Els... Los arrabales. Què vol dir? Les
afores. Clar, perquè això eren les afores. Sí?
De la Rambla cap a fora. Eren camps, la gent
tenia també els horts. Plantacions, sí. Exacte.
I alguna esglasieta que també s 'hi va posar.
Clar, què passa? Tornem a estar amb la mateixa.
Arribem al segle XIV i diuen, home, si hi ha
un setge i ens ataquen la ciutat, com menjarem
si tenim els horts a fora? Sí? O sigui, no és
que els hi caigués molt bé la gent de fora. És
que els hi donaven de menjar. Tira muralla, no?
No, no, clar, eren horts de la gent de dintre,
però que et sorties el teu hort, saps? I aleshores
és quan agafen i fan la muralla del segle XIV
i engloben el Raval, i li diuen el Raval. Mare
meva, l 'Aleixia. Mira, mira, ui, aquest és molt
famós, eh? És que com que no li donen feina...
Aquest és un bon mapa, aquest és un molt bon
mapa. Veus, a l 'esquerra? Segle XV. Per tant,
ja ho tenim tot allà. Quin és el problema d 'això?
Que això que veieu aquí segueix igual el segle...
Dino. Val. I havien sorgit de viles al voltant
de Barcelona, històricament, no? Horta, Gràcia,
Sant Andreu... Això ja existia. O sigui, la gent
de pasta anava a Gràcia a passar l 'estiu, no?
Exacte, tenien allà a Sant Gervasi, a Gràcia,
tenien torretes o tenien... Fins fa poques generacions
la gent deia baixar a Barcelona. La gent que
venia de Horta, Gràcia i tot això, els avis d
'avui en dia deien anem a Barcelona, perquè anem
al centre. I tant, i tant. Això estava brut,
és el que estem dient. Què passa? Fixa't en els
carrers, com eren, eren uns carrers estrets,
perquè estem parlant de l 'època medieval. A
l 'època medieval no hi ha urbanisme com a tal.
És una mica un retrocés del que havíem dit dels
romans, que havíem dit, mira, carrers amples,
una xarxa hipodàmica, això desapareix en l 'època
medieval. Per tant, i això ho veiem si anem a
Barcelona, a la Barcelona del casc antic, tu
ho veus, llavors són carrers... Estrets, amb
poca ventilació, que no hi toca el sol... Què
passa? Segle XIX. A sobre tenim les fàbriques.
Molt de fum... Les fàbriques no eren allà al
centre. Algunes sí. No ens imaginem com era la
vida llavors. A Raval n 'hi havia. Fàbrica Bona
Plata... És la primera a Barcelona, Fàbrica Bona
Plata. Deixa'm obrir un espai patrocinat per
desmitificar... Abans es vivia millor. Ah, sí.
És un bon punt per donar com quatre pinzellades
a com es vivia abans i com es viu ara. Sí. Totalment
anti aquesta afirmació, però necessito un historiador
que realment ho validi i no sigui com el quadre
de Picasso. Mira, jo que soc del XIX, entre cometes,
jo estudio el XIX, la meva especialitat és el
segle XIX i m 'encanta el segle XIX, però mai
a la vida tornaria... Jo mai a la vida viuria...
Vaja, si em donessin a escollir, no me n 'aniria
a viure el segle XIX. Prefereixo estar on estem
ara. Primer com a dona. Bé, clar. Primer com
a dona. No només a nivell social, sinó també
a nivell de medicina, no? Els pares... Jo he
tingut tres fills, ja m 'hagués mort tres vegades.
M 'entens? A nivell de penicil·lina, tu... Hauries
hagut de tenir set fills a aquella època perquè
te 'n sobrevisquessin tres, també. Exacte, aquesta
és una altra. La mortalitat infantil, no? Sí,
sí, una cosa. I després, la higiene. A veure,
l 'aigua corrent, que no hi havia aigua corrent,
eh? M 'entens? Que l 'aigua s 'havia d 'anar
a buscar a la font. A veure, tenim ara una sèrie
de privilegis, podríem dir -ho així, no? Que
jo no els canviaria per res, eh? Clar que podem
millorar moltes coses, això sí, eh? Però comparant,
home, només per la salut i la qualitat de vida,
jo... Per una persona d 'aquella època, la cisterna
de lavabo era ciència -ficció, sí, no? Clar.
Almenys a principis, la primera meitat del XIX,
evident. És que no sé per què hi ha un corrent
que romantitza molt aquesta època quan jo penso
que realment la vida abans era una autèntica
merda. Home, era molt dur, eh? Potser romantitza
més la de fa cent anys. Potser algunes d 'aquestes
coses estan solventades. Jo crec que la que romantitza
molt, amb tot aquest corrent del pàlio i aquestes
merdes, hi ha com el de tornar al món més...
Abans del neolític, o sigui, abans de quan realment
ens establim. Sí, però amb YouTube i amb connexió
a internet tota l 'estona. No, però és molt bon
punt el que diu la Judit. Diu, clar, el del 19,
encara hi havia moltes d 'aquestes coses que
avui donem presentades que... no existien. Però
és veritat que al principi del segle XX ja sí,
va haver -hi un canvi molt dràstic amb tres o
quatre invencions. L 'aigua corrent, l 'electricitat
i la penicil·lina. A partir d 'aquí, tens un
canvi bestial en qualitat de vida. Per tant,
la gent passa a tenir també menys crios, passa
a industrialitzar -se més les coses, producció
de nous materials, etcètera. Però que no hi ha
tants anys de diferència entre els 19 principis
del XX. I llavors, allò que... El Marc sempre
treu un tema que és el de què hauria de fer falta...
quant d 'enrere pots anar per portar una persona
que li donaria un atac de cor si visqués avui?
Aquesta pregunta m 'encanta a mi. Té algun aquest
teorema, de si tu avui portessis a Benjamin Franklin,
li donaria un atac de cor avui en dia, no? Però
quin és el temps mínim que ha de passar perquè
aquesta persona vingui ara i li doni? Perquè...
Ho vam parlar això a casa, amb la Judit. La Judit.
Que era, diu, li donaria un atac de cor. De cop...
o progressiu per tot allò que va descobrint?
Perquè de cop és molt difícil. És gairebé impossible.
No, és que això ve molt de la mà amb un tema
que vam tancar amb l 'Anna en el seu episodio,
que era aquesta idea que el món físic no ha canviat
tant, i ara estem parlant dels últims 30 anys,
però, en canvi, hem reconstruït un món nou absolutament
innovador en un espai digital, que és internet.
Llavors hem posat molts més recursos, podem parlar
per què, el que vulguis. Però jo crec que li
donaria l 'infart en el moment... que veiés un
mòbil. Però no abans, perquè vas pel carrer...
Però no pot ser, no entendria el que és. Tu coneixies
la teoria aquesta de l 'infart aquest? No, no,
no. Una persona que fa 300 anys la portes i mor
a l 'instant? Sí, i llavors com... O sigui, no,
el teorema... Ara més que un teorema, és com
un exercici mental molt rudimentari. I és que,
a mesura que tires enrere, que és el que dèiem
de què va passar del segle I al segle XIII, has
de passar més anys, o sigui, s 'allarga molt
l 'espai amb el que necessites per tirar enrere,
per portar algú endavant i que li agafi un infart.
En canvi, jo crec que realment ara, és que, sense
anar més lluny, eh? Bueno, Good by Lenin va d
'això. Ah, sí? D 'alguna manera. És una pel·lícula?
Sí. L 'única que has vist que tu i jo no? Correcte,
sí. Interessant, és que jo soc l 'home de les
pel·lícules i no l 'he vist. És d 'una dona que
és directiva, perdó, és dirigent del partit soviètic,
del partit comunista, i té un accident i es queda
en coma i llavors cau el règim soviètic i quan
es desperta els seus fills han de representar
que allò segueix perquè el xoc de veure que ha
caigut el partit soviètic o el règim comunista
la mataria. Del discurs, del discurs. Però seria
això, aquest concepte? Sí, però des d 'un...
És un bon moment, sí. Bé, ho cuento. Més que
des d 'un punt de vista polític, és més des d
'un punt de vista tecnològic o utilitari de coses
que passen. Jo entendria un mòbil, de dir, hòstia,
va bé. Però li ensenyes el que fa, llavors, en
el moment que veu, de, uau, pots fer això. És
màgia. No ho atribuiria a la màgia? O només als
e -mails. Jo crec que m 'ho hauria atropellat
per un cotxe. O per tocar un endoll. Podries
arribar molt lluny amb aquest argumentari. Per
exemple, anem a posar un exemple molt pràctic.
L 'alquímia. Newton creia en aquestes merdes.
El de principi a matemàtica. El que va dissenyar...
El que va concebre les lleis de la gravetat creia
en l 'alquímia. A veure... Des d 'un punt de
vista una mica... No ho sé, si agafes com molts
passos enrere, tu no creus que ara agafar sorra,
pura sorra, transformar -la en silici... i parlar
amb xat GPT no és alquímia? O sigui, fins a cert
punt, eh? O sigui, no estàs transformant com
un material com més bàsic i fonamental que tens
i l 'has de transformar en intel·ligència? A
mi això em sembla millor que fer or de plom,
eh? Sí, sí. O sigui, que segons com ho miris,
no ho sé. T 'haurien de cremar l 'estaca, tu,
eh? Segur que seria cremadíssim, seguríssim,
l 'estaca. S 'han desviat. És veritat, però ens
hem desviat tant que no recordo on érem. Ui,
on estàvem? A les muralles del segle XIX, com
havia canviat. Exacte, que dèiem, oh, és que
ha passat molt temps. Ah, no, i Òscar, era la
segona vegada que fèiem muralla nova. Clar, però
que fins al segle XIX això no canvia, no? Barcelona
és la mateixa, i llavors té uns carrers molt
estrets, amb poca higiene, etcètera, etcètera.
Té, en canvi, moltíssima més gent. perquè evidentment
no podem comparar els habitants que hi havia
al segle XIV dels que hi ha al segle XIX. La
demografia ha crescut molt, està tothom allà
enganxat. I que és curiós que passes el reixement,
revolució industrial, que són dos grans canvis.
Sí, sí, sí, i tant. I que no facis enamorar,
no canviï la ciutat tan substancialment. Clar,
llavors és quan se 'n donen compte. Al segle
XIX, no només a Barcelona, sinó a molts llocs,
llavors diuen, escolta, a veure, a Barcelona
al segle XIX hi ha tres grans epidèmies que han
mort molta gent, de còlera i no me 'n recordo
de què més. Llavors dius, bueno, aquí tenim un
problema. I aleshores és quan moltes ciutats
europees decideixen tirar les muralles de terra.
que ara ens agradaria tenir unes muralles medievals,
però en aquell moment no ho veien així. I aleshores
tiren les muralles, fan concursos o diferents
coses per fer plans urbanístics. Llavors, el
19 és el gran moment dels plans urbanístics.
I Barcelona està a tots els llibres d 'història
de l 'arquitectura gràcies a Cerdà. O sigui que
Madrid ens va fer un favor, no? Sí. Jo estic
convençuda d 'això. Per què? Espera, no m 'ho
he pillat, jo, això. Això no l 'hi has explicat.
Explica -l 'hi. De fet, de la manera com ho has
explicat, jo no ho havia entès així tampoc. Ho
explico jo, que estarà malament, i llavors tu
em corregeixes. Igual com a classe, tu. Madrid
ens ha fet un favor, per primer cop a la història.
La única vegada a Madrid es veu que ens va fer
un favor. O sigui... Jo, de la manera que vaig
entendre al principi, era... Aquí es va fer un
concurs públic per un pla urbanístic, llavors
va sortir el de Trias, que és el senyor de la
plaça Trias, que està assegut. Vaig peregrinar
després del vídeo només a mirar el pla urbanístic
d 'allà. Imagina't, eh? I he begut molta cervesa
amb aquell senyor. Amb aquella allà, la Rovira.
Exacte. Trias i Rovira va ser el que va guanyar,
però llavors, jo el que havia entès al principi,
que és incorrecte, és que va venir Madrid i va
dir no, això no ho farem, serà el de Sardà. Llavors,
el que jo... No, jo diria que és incorrecte.
El que jo he llegit, a mi això era el que em
va sortir del vídeo, però el que he llegit després
és que no és així. És que Madrid va dir, això
serà així, i després Catalunya va dir, bueno,
Catalunya -Barcelona, no sé qui és, va dir, no,
no, no, no, no ens pots imposar això, faré un
concurs públic, i llavors allà es va presentar
Déu i sa mare, va sortir el de Trias, però aquell,
o sigui, ja estava venut, ja. O sigui, va començar
sent paper mullat, pràcticament. Així és com
ho heu entès. Clar, o sigui, Madrid es va com
reservar el dret de decidir. Quants matisos hi
ha en això? I Sardà ja treballava a l 'Ajuntament
de Barcelona, ja se li havia demanat el topogràfic.
O sigui, ja hi havia... Abans ell era enginyer
civil i havia treballat a Madrid, etcètera. Aleshores,
jo penso que sí, que a Madrid ho tenia clar,
però bueno, fem un concurs, l 'Ajuntament de
Barcelona fa un concurs, guanya Rubira i Trias...
I Rubira i Trias presenta un pla radial, és a
dir, s 'entra al casc antic i després unes grans
avingudes com uns rajos de sol, per això es diu
radial, sí? Uns grans rajos de sol connectats
entre si, que això és el que té Madrid, això
és el que té Viena, això és el que té París,
això és el que té... Sí? Sí. Perquè estava de
moda. La gent que escolti l 'àudio avui s 'ho
està perdent tot. Molt bé, molt bé, fantàstic.
Això és el que teniu a terra de la plaça. Això
és el que vaig anar a veure. Veus les amigudes
com surten? Molt bé. Això estava molt de moda,
i per tant les grans ciutats van adoptar aquest
pla. Però ja tenien les quadrícules, pel que
veig. Té una mica de quadrícules entre... Ah,
una mica, vull dir... Se li atribueixen a la
sardà, però la idea ja la tenia, no? Sí, sí,
sí. Sí, però jo veig això, i aquí poses patinets,
això és dramàtic, eh? I molts altres plans també
eren hipodàmics, que es van presentar... No sé
si Berlín té aquest model. El que passa és que
Berlín és els dos... Qui està tallat per la meitat
perquè tenim el mar, però és el model de ciutat
de Berlín. O, per exemple, París potser és molt
clar, també, que són grans places i grans boulevards,
tot això, i connectats entre si. Clar, aleshores...
Sardà no es va presentar. Per què? Perquè no
era arquitecte. Això era un concurs per arquitectes.
I ell era enginyer. Però no es va presentar perquè
havia guanyat, ja, no? Això no ho sabrem mai.
Això és opinió. Això no ho sabrem mai. Però el
que és cert és que Madrid, que va dir jo em reservo
l 'última opinió aquí, vosaltres heu dit Rubirà
i Trias, però no. Jo dic que el que ha de ser
és el de Sardà. I jo crec, efectivament, que
ens va fer un gran favor. Els plans radials pel
tràfic que tenim avui és... horrorós, perquè
si t 'equivoques d 'una ja no saps tornar mai
més on estaves, no? En canvi, el nostre eixample
és molt senzill. Sí, sense conèixer la ciutat,
si saps com funciona, és veritat. Dius, m 'he
passat un carrer, el següent giro. El següent
giro i t 'ho he deixat. Ja està. És molt senzill.
Exacte. És ortogonal, és una xarxa ortogonal
i és molt clara. Ara, aquí el tenim. Exacte.
I una de les coses, fixeu -vos que... O sigui,
la paraula, penso, que podria definir això, per
sobre de tot, és... Homogènic. Sí. Homogènic.
Ho dius per la malla, aquesta. Tot. Tot és homogènic.
És una barbaritat. I també les seves idees a
aplicar aquí. Per exemple, ell fa cases, o dissenya
cases, o pensa cases, per la classe obrera, pels
rics, pels no tan rics, per la classe mitjana,
però ell no fa un, dic ara, Pedralbes, on hi
ha els rics, i un Eixample, on hi ha la classe
mitjana, i un tal, o un Raval, on hi ha una classe
més desfavorida. No, no, no. Això és orgànic,
vols dir? Ell diu, homogènic, perdona. Els rics
estan en el mateix barri. Barcelona és de tot.
Però la tipologia de les cases és diferent. La
tipologia és diferent. Però tothom comparteix
l 'espai públic. Sí? I això és molt important.
És una idea molt important. Però pel que jo tinc
entès... No ens va agradar molt, això, oi? Aquí?
Bueno, és que com aquí havien triat el Rovira
i Trias, aquest no era arquitecte, aquest venia
una mica de Madrid, etcètera, doncs això... És
que no ens agrada res. No ens agrada res. No
ens agrada res. És que això ve a ratificar aquest
punt. Jo ho dic, eh? De fet, Puig i Cadafalch...
Deia pestes, eh?, del Pla Cerdà. Ara està arribant
el reconeixement internacional per les superilles,
i quan van posar les superilles era com el crit
al cel de... Mare de Déu, estan destrossant la
ciutat, i ara, cony, s 'està veient que té uns
bastants beneficis, eh? Però he de dir alguna
cosa de les superilles, eh? Pots dir el que vulguis,
vull dir. És l 'antítesis de Serdar, eh?, la
soperilla. Tampoc sóc defensor, però sí que per
algunes coses... No, jo tampoc, eh? Jo no et
deixis go dolent, segur. No m 'agrada criticar
aquest tipus de coses perquè sempre penso que
es critica més la persona... que l 'obra. I això
ha passat amb les superilles. Anem a tirar el
mite de les superilles un moment. Perquè jo pel
que he vist és que no és les superilles com l
'ha fet... Què ho va fer això? La Colau? Què
hi va venir abans? No ho sé. És igual. Què hi
va fer qui estigués ara a l 'Ajuntament? Que
simplement van pintar el carrer, van fer quatre
jardineres i van putejar els cotxes. Jo no tinc
opinió sobre això. Jo no vaig amb cotxe, però
també és absolutament igual. Jo camino per elles
i estic content. Soc neutre de les superilles.
No dic res. Però... Pel que veig, és que els
blocs eren com uns legos i tenien diferents tipologies,
llavors tu com podies caminar. Exacte. Però quan
miro això i miro l 'eixample que hi ha ara, em
dóna la sensació que vam comprar alguna cosa
pel Temu i ens van donar una cosa que no era,
saps? Sí, perquè no és així, l 'eixample. No
és així. No, clar. L 'eixample que tenim ara
dista molt, també, de la idea de Sardà. Això
també ho hem de tenir clar. Sardà, a cada illa...
que fa 113 metres sí? 113 per 113 cada illa tenia
una zona verda però molt gran però pública pública,
que tu podies entrar i sortir. I ara en queden
tres. Clar, però és que no només això pública,
que era com una U. Sí, algunes que l 'Ajuntament
va intentar recuperar i tot això, i amb això
s 'ha fet una tasca que dius, bueno, però que
ja és impossible, perquè l 'especulació... Tot
tancat, després cap amunt, després àtic, després
suriàtic... És que jo crec que l 'Àlex s 'ha
quedat amb el tancat com que no és una U. Perquè
tu penses que és una u i es pot entrar per dalt.
No, si les illes que tenia eren caminables com
que es podien travessar. Llavors feia com que
tu n 'empalmaves diverses i llavors podies caminar
per dintre fins al final. O sigui, feies com
carrers interns dins de Superilla. Això no ho
tenim, eh? Sí, però això no s 'ho va carregar
la Colau, diria. No! No, perquè s 'està atribuint
coses d 'ara, també. No, estem dient que les
Superilles que va fer ella no són les que...
En el seu dia es parlava com superilles de Cerdà.
No té res a veure amb el concepte. El tema també
de superilles i tal és més de Le Corbusier. Le
Corbusier és un dels pares de l 'arquitectura
moderna. Ell sí que va començar a parlar de les
superilles. Però Cerdà no. Cerdà és tot homogeni.
No vol fer distincions. Perquè si tu tens una
superilla i el del costat ja no la té... Saps
el que vull dir, una mica? O llavors fas que
els cotxes passin per allà i estàs molestant
amb aquell. Llavors aquell no té el mateix dret
que tens tu. El que també hi ha al concepte aquest
és que la ciutat ha d 'evolucionar. Si la ciutat
no va evolucionant al segle XIII i al XIX, el
fet que ara tinguéssim el mateix model de ciutat
que al segle XIX és bastant anacrònic. És veritat
que ens hem d 'adaptar, hem de treure espai.
Correcte. Però jo només et volia dir que Superilla
no vol dir Cerdà. No, però és un bon punt, el
de l 'homogenització. Perquè jo què sé, el senyor
del carrer Consell de Cent ara està supercontent,
perquè no té cotxes i és l 'hòstia, però el carrer
València sota... Que va a tope de cotxes no ho
està tant. Clar, exacte. Però, en fi, no tinc
comentaris sobre Superilla. Després, una altra
cosa que et volia dir. Cada barri de l 'Eixample
de Cerdà, cada X illes, et posa un hospital...
Una escola i un mercat. De manera que tots tinguin
els mateixos serveis. Una mica per recalcar aquesta
idea d 'homogeni. És multicèntrica, no? Exacte.
Cada districte és una ciutat en si que té els
serveis bàsics. Efectivament. No concentra les
coses només en un lloc. Quan ve la gent de fora
a Barcelona i els diu vagis al districte que
vagis, n 'hi ha un parell que has d 'habitar
sí o sí, però tindràs de tot. Tindràs restaurants,
tindràs un hospital, tindràs un centre comercial,
tindràs... Exacte. Inclús si vens a viure, hi
ha escoles, no hi ha zones residencials. Potser
més a les afores, però generalment... És això,
és això. I per això es dona molt la temàtica
aquesta, o la situació de la gent de Gràcia no
surt mai de Gràcia. No, collons, ho tens tot
a Gràcia. La gent de Poblenou no surt de Poblenou.
Anar a Poblesec és una aventura, no? I crear
aquesta mentalitat, perdó, eh?, de poble dins
d 'una mateixa ciutat. És veritat. Per tant,
això és intencional. Perdona? És intencional,
tot això de dir que tot estigui... Que ara, amb
la tendència aquesta, no sé si és tendència o
no, d 'urbanisme, de la ciutat aquesta que diuen
la de 15 minuts, la ciutat que tot ho tens a
15 minuts... Està inspirada en això o no? No
ho sé, però aquest sí que és el sentit. Val.
Per tant, això ho tenim. Això sí que ens ho han
donat. Això ara ho tenim. El que ens han fet,
sobretot, és la zona verda. Jo crec que això
és la pega més gran que ens han tret de Cerdà,
no? Tot i que ell havia dissenyat també el Besòs,
passat el riu, una zona verda, un pulmó gegant,
tipus Hyde Park o Central Park, que ocupava moltíssimes
illes, d 'acord? Però tampoc es va fer mai. És
que el més similar és el parc de Ciutadella,
i em sap greu, però... Petitet, petitet i justet.
Sí, sí, sí, totalment. Que, per cert, el feien
servir... Com per bombardejar la ciutat cap a
dins, no? Correcte, sí, sí. Abans, clar, perquè
Ciutadella era una ciutadella, era una fortalesa
militar, clar. I això va passar quan vam perdre,
no? Des de Montjuïc, clar, des de Montjuïc...
Quan ens vam equivocar de rei. Digue -ho com
vulguis. Bueno, que acabem amb la... Jo, com
que cap rei m 'agrada, m 'és igual, digue -ho
com vulguis. Però uns des de Montjuïc i els altres
des d 'aquí, clar, és un foc creuat i tens la
ciutat absolutament controlada, no? Clar. I els
temps passats eren millors. Sí, sí. En aquest
cas, potser sí. Fins que tornin. Aleshores ja
veurem, saps? Llavors... Jo aquest home, a Cerdà,
el veig com... Si avui li haguéssim de posar
una feina, li diria que seria un UX designer.
Perquè és com un tio que no només contempla com
el dissenya en si mateix, sinó que pensa en la
funcionalitat dels elements. I això és el que
em va cridar molt l 'atenció, com d 'ell en el
vídeo que comentàvem abans. Estava calculada
la distància dels arbres fins a la façana. Tot
està medit, nen. Efectivament. Ella et diu, mira,
10 metres pels cotxes... Bueno, en aquell moment
no hi havia cotxes, això és important, eren cotxes
de cavalls. Això és important. Ell és visionari,
perquè ell et diu... Hi haurà un moment, l 'únic
transport que hi havia, aleshores anem a dir
així, era el tren. De fet, ell fa passar el tren
pel carrer Agó, tal... Això era una de les coses
de les bases del concurs. Tothom havia de veure
com feien passar el tren. Doncs aleshores ell...
Ell s 'avança i diu... hi haurà un moment que
aquí tothom anirà amb un transport particular.
Però ell està veient cotxes o carros de cavalls?
No, clar, ell coneix els carros de cavalls. Ell
coneix els carros de cavalls. Però diu, això
me sabe a poco, no? Potser hi haurà gent que
d 'aquí un temps anirà amb una mena de locomotora
petitona. Entens? Ostres. Clar, ell és un gran
visionari amb això, eh? I aleshores ell diu,
vale, 10 metres de carrer, 5 i 5 de vorera. Per
tant, 20 metres, que és el que fa els carrers
de l 'Eixample, menys alguns que ja dissenya,
els grans, Diagonal, Paral·lel, Passeig de Gràcia,
sí, tots aquests, Gran Via, Aragó... I aleshores,
perquè allò ens et diu, les cases no poden ser
més altes de 20 -22 metres. Si tu tens l 'amplada
de 20, doncs no me facis 30, perquè aleshores
ja hem perdut el sol, l 'angle del sol, de la
ventilació, de la higiene, tal, tal. Això també
és interessant. Ell va estudiar molt les condicions
de vida de la Barcelona que coneixia en aquell
moment, l 'única que hi havia, que era l 'antiga,
les va estudiar molt per poder després escriure...
Ell va escriure dos grans llibres de teoria de
l 'organisme, on explica tota la seva idea. I
era un senyor molt funcional. Tenia una ment
molt enginyeril, en aquest sentit, molt d 'enginyer.
Llavors ara t 'has de mullar. Ens cauria bé o
no ens cauria bé, Sardà? Perquè, clar, el veiem
com a enginyer militar, com que ens l 'havien
posat a Madrid, llavors diem, no sabem si ens
cau bé. Ens cau bé o no ens cau bé? Jo prefereixo
no tenir prejudicis. I a mi m 'agrada sentar
la gent i parlar. Però per això has vingut aquí.
Tu creus que ens cauria bé o no? Jo crec que
sí. Amb aquell mustaix que teníem. Jo crec que
sí. Jo crec que sí. Saps per què? Perquè, clar,
ja l 'admiraríem, eh? No? Clar, clar. Perquè
ja sabem... Ostres, amb el que ens ha deixat,
clar, com vols que ens caigui malament, no? No,
però com que no ens va agradar el pla, saps?
No us agrada el pla? No, que llavors no va agradar
el pla en el seu dia. Bueno, però ara? Ara ens
encanta, ara és meravellós. Per això, jo crec
que ens cauria molt bé. Ens cauria bé. A menys
que hagin fet un programa dels il·lustres exacarables,
que hagin dit, no, és que era un misògin, no
sé què. En perspectiva, aquella època, pues tothom
ho era. No, diria que no està als files d 'Epstein.
No va anar, no va anar, no va anar. No va anar.
Ara que hem parlat de Sardà, ara comencem amb...
És que aquí... Ara comencem, hi queden 10 minuts,
Marc, no sé si ets conscient d 'això. A mi m
'ha de passar molt ràpid, eh? Home, clar, ja
ho sabíem, sabíem que passaria això. I em salto
coses, perquè inclús... Mira si he fet recerca
que... Venint cap aquí, he caminat per la cantonada
de Rujo de Llúria per veure les que són... No
em diguis! Escoltar, això és de nota, eh? Allà
està com una rèplica, no sé si és la paraula
rèplica o no, però és com Cerdà la va dissenyar
la façana. Sí, sí, dues cases, dues. Un és un
hotel, ara, i la de davant també. Que hi ha la
parada de metro de Girona. A prop, a prop. No
sé si la parada de metro de Girona, però... Roger
de Lluís i un consell decent. Sí, sí, sí. I has
anat a Passatge Permanyer, una mica més avall.
No, això no. Una mica més avall, abans d 'arribar
al proper carrer, a mà esquerra hi ha el Passatge
Permanyer, que això també potser a la gent li
interessa. Passatge Permanyer va fer les cases
Geroni Granell, que és un arquitecte de l 'època,
però inspirant -se en aquelles cases que s 'ardava
dir que havien de ser per les classes més altes.
I són casetes al mig de Barcelona, que encara
avui estan d 'aquella manera com es van dissenyar.
O sigui, existeix aquesta superilla premium.
Sí, les cases que eren de la gent benestant i
són casetes molt així com britàniques, amb un
aire així que entres així i tens un altre pis,
però a baix hi ha unes escaletes pel servei.
Sí, que de fet ara està tancat el públic, té
una caseta com de... Endavant hi ha un porter
perquè... Sí, perquè és privat, deixen passar...
Però bé, deixen passar normalment, sí. Però això
també és molt maco de veure, eh? Aquest és un
bon punt. Tinc tanta informació per fer el següent
tour a Barcelona. Jo crec que et quedarà molt
bé. Jo hi ha una de les coses que m 'ha quedat
pendent és que dic, no he sabut trobar si això
era cert o no, però sempre s 'ha sentit, el tema
de la Torre Eiffel a Barcelona. que va ser oferta
durant l 'expo del... És mentida. És mentida,
no? Això és mentida. És un bulo. És un bulo.
És un bulo. Per això tenim l 'art de triomf,
si no recordo malament. No, no, no. Era un bulo,
no? Fantàstic. Desmentim aquestes... Quins altres
bulos de Barcelona n 'hi ha com aquest? Ai, ara
no ho sé, ara m 'enganxes, eh? És que aquest
s 'ha dit tantes vegades. Aquest és fort, perquè
s 'ha dit moltes vegades. Sí, que a l 'Expo del
1800 ja... Sí, sí, no sé quan, que sí. Que la
Torre Eiffel havia de ser per Barcelona. Això
és mentida. I llavors van dir, ui, no, és un
cagarro, i qui voldrà això? Posem l 'Arna Triomf,
que és molt... On va separar? És molt més maco
que la Torre Eiffel. Madrid, perdona, París es
va quedar la Torre Eiffel. I bé que els hi va,
però bueno. Sí, això sí. Sí, sí. Però no sé,
no sé quins bulos això m 'enganxa a Zenus. No
hi ha més bulos d 'aquests? tipus famoses o...
No, perquè si no, clar... Jo de vegades he fet
l 'exercici de pensar com hauria estat Barcelona
si hagués tingut la Torre Eiffel, saps? Però
clar... Estaria més plena de turistes, encara.
Sí, perquè ara... No, no, ara es triomfa Déu
-n 'hi -do. Jo soc d 'una Sagrada Família, llavors
hi ha més turistes que jo. Impossible. Jo he
hagut de migrar de Sagrada Família perquè jo
he crescut allà i és com... Ah, doncs mira, escolta...
Però bueno, anem una miqueta més cap allà, estaria
el Guinardó darrere. A Sant Pau molt més tranquil,
molt maco. Mira ara què diu Sant Pau, perdona.
L 'Hospital de Sant Pau, us heu fixat que està
girat cap a l 'avinguda Gaudí? Per què mira cap
a la Sagrada Família? Sabeu per què? Diuen que
el Domènech i Montaner, que és l 'arquitecte
de l 'hospital, no li agradava el pla Sardà.
I què fa? Gira tot el pla. Aquests són els gòssips
que volem... Aquest també el pots aprofitar.
Tinc molts, eh? Tu en tens molts, d 'aquests.
No, vull dir que m 'hauré de revisitar l 'episodi
un altre cop per poder fer el tour turístic a
Barcelona. T 'hauràs de... No, però abans de
tancar... Tira milles, tira milles. A veure,
a veure. En tinc 30, però me 'n queden dos que
són les més importants. La primera és que em
vas deixar entre línies amb una cosa que tenies
opinions personals. Allà on hi ha opinions personals,
jo vull entrar. I és que ara tenim moltes dades,
amb el de les smart cities i això. Jo, quan penso
en smart cities, la cosa més intel·ligent que
li veig a la ciutat és, saps quan vaig agafar
el tramvia, que diu... en tanto, saps? És l 'única
cosa que em sembla com és Mart de la ciutat.
No hi ha res més. No hi ha res més que és Mart.
És l 'únic que m 'ha arribat a mi. Em dóna la
sensació com que aquest home, sense tenir ni
una sola dada i sense arribar enlloc, va fer
com algo molt més informat que ara que tenim
un accés a les dades, sabem com es mouen els
cotxes, sabem els patrons de mobilitat de tota
la població instantàniament i som incapaços com
de... de generar el que dèiem, com millores substancials
o visibles que una persona fa 30 anys ve i diu,
uau, això és una passada. Però no és veritat,
són millores que no són tan visibles. És a dir,
el paviment d 'avui en dia absorbeix acústica,
absorbeix contaminació... Sí, però jo estic parlant
més de decisions de materials, que, evidentment,
si te les compro... L 'arquitectura ja està feta.
Més decisions estratègiques de ciutat. El millor
que ens ha passat és que ens han posat al carril
bici i al carril bus amb direcció oposada al
carrer, que mai sé per on vénen, i he estat exposat
a la mort per autobús diverses vegades. Però
vull dir, si hi ha coses... Ostres, sabrà greu
per segons quins negocis i quins edificis que
hi havia històrics. El que ara és el 22 arroba.
Però històricament, tot el districte, tot el
barri de Poblenou... Això vient, això vient.
Jo vaig créixer per allà i feia por anar -hi.
Però això no em sembla un tema smart, em sembla
un pla urbanístic que s 'ha canviat. Bueno, clar.
És a dir, és un pla urbanístic, estava fet una
merda, i hem dit, escolta, hem de fer -ho millor.
Bé, positiu. Però ara tenim moltes dades i no
les estem aprofitant. De la mateixa manera que
a Sardà pensava, hòstia, posaré l 'angle aquí
perquè el primer pis sempre tingui llum la major
part del dia, per dir alguna cosa. No veig aquesta
estratègia amb el nou pla urbanístic. I em vas
dir, sobre això tinc opinions personals. I vaig
dir... Molts matisos, de veritat. Sí. Tinc el
mail que ho prova, eh? Ah, sí? Sí. I la pregunta
exactament quina era? És per què no utilitzem
més les dades per fer les smart cities i aquestes
coses. Ah. Per millorar més, potser, el look
and feel de la ciutat. Igual m 'estic equivocant
jo, però ho veurem després. Perquè això és igual,
perquè em porta a la pregunta més important que
et volia fer, que és... O sigui, amb el temps,
aquí hem creat un monstre, val? Un dia vam mencionar
que... Ai. Sí. Jo vaig mencionar un dia que a
mi personalment m 'horroritzava anar caminant
pel carrer i veure les aires acondicionades,
els cables de fibra òptica... Les caixes d 'internet.
I vam crear un monstre, perquè tenim un grup
de WhatsApp, amb la comunitat tenim un grup de
WhatsApp, i ens enviem com horrors de... En forma
de caixatins. El diable, és diabòlic. Sí, sí,
sí. A mi m 'agafa el dual sísam, saps allò del...
del contingut d 'aquest nut i aquestes coses,
però se'm diu no, no me les treu directament,
perquè no me les tolera. O sigui, com pot ser
que abans li poséssim tant èmfasi a la bellesa
i ara en sigui tot tan igual? Això és veritat.
Per què passa, això? La degradació estètica d
'una ciutat. No ho sé, perquè a vegades et preguntes...
Tan difícil és dissimular aquestes coses, no?
I que la bellesa és... Clar, al final... Hi ha
molt tipus de bellesa i sempre és subjectiu,
eh? En aquest cas no, eh? No, en aquest cas no.
Encara trobaríem algú que li agradi, no ho sé.
Perquè és veritat que avui la lletjor està a
tot arreu, eh? No ho sé, en quin moment va passar
això. Però jo crec que hi haurien algunes maneres
d 'arreglar -ho, no? No ho sé. Hi ha proteccionisme
a façanes històriques, per exemple, però sembla
que les restes estan desprovistes i que el cablejat
és igual. Però si es fa a façanes històriques,
vol dir que també es pot fer d 'altres. És simplement
amagar -ho. I és que potser les façanes no són
històriques. Estava protegint, i el típic és
que no pots canviar l 'alumini de les portes
perquè aleshores el color ja no és el mateix,
però en canvi tenia tot de cablejat d 'aquest,
de la fibra, internet, per allà penjant la caixa
que estava... I dius... Aquesta desconexió, aquesta
lletjor, per què l 'hem permès? Doncs no ho sé.
I total, si l 'edifici que ara no és històric,
o serà d 'entre 100 anys, aprofita i fes -lo
ara històric. No tot serà històric, però bueno.
O aquell edifici mega lleig que hi ha a Gràcia,
que és tan alt, que és famós per ser l 'edifici
lleig de Gràcia, doncs aquell edifici, per molt
que passin molts anys, passarà a ser propietat
de... No ho sé, perquè s 'ha descuidat tant,
això. Perquè al final, això, què podríem fer?
Una ordenança, per exemple? Que diguis el cablejat,
no es pot veure. És un símptoma de decadència,
no? I genera més. Però pot ser tan fàcil com
això, no? Pot ser tan fàcil com això? Acabarem
com això. Aquestes són les fotos que ens passem,
no? No, però això no és aquí, no? Ah, d 'acord.
Joli, ens hem d 'anar a cortina. Ara no recordo
qui va ser en el grup que em va passar una al
carrer del Perill. Era poètica, aquesta. Era
com a totes. No recordo qui va passar, però m
'ha passat brillant. Evidentment, això és de
segona meitat del segle XX. Evidentment. Jo penso
que políticament això es pot endreçar, no? Una
ordenança que digui... No. Els arquitectes sabran
d 'això, de com amagar aquestes coses. Jo crec
que no genera vots, això. Marc, una última pregunta,
tenim temps. Però ràpida, eh? O sigui, pot ser
que... La raó que això estigui passant és que,
possiblement abans... No sé si ho comentava,
ho vaig comentar en algun moment, les fonts d
'adrenatge que hi ha a Londres, mítiques, o la
biblioteca on jo anava a estudiar quan em quedaven
les signatures al setembre. Anava allà, a la
biblioteca de les aigües, i era una passada.
Sí, a la Pompeu Fabra, fantàstic, aquell dipòsit,
que ara és una biblioteca. La meva teoria sobre
això és que potser igual... La gent que va construir
tot això estava exposat a obres de l 'època i
anava més als museus, anava a veure més coses,
però nosaltres, com el màxim exponent d 'art
que veiem, és Juego de Tronos, per dir -te alguna
cosa. No, no, és veritat, ens estan donant tot
el dia Big Mac, llavors potser és que... No,
però vols dir... Home, hi ha gent que va als
museus i a les exposicions i tot això, no? Jo
crec que tu en coneixes molts... Pel teu perfil,
igual que nosaltres coneixem molta gent... Jo,
mira, t 'he de dir que ara que estic a París,
allà al Louvre, aquesta Setmana Santa era impossible
trobar una entrada, eh?, per anar al Louvre.
Tot i que també és veritat que la gent va al
Louvre per fer -se la selfie, posar -la i no
es mira ni el quadre. Saps el que vull dir? Correcte.
Van només per dir, he estat aquí. Ho he fet per
fer el xec. Per això entenc que... Exacte. Que
també és el turisme que venen a fer a Barcelona.
Però potser és perquè no hem estat exposats a
aquest tipus d 'obres. Perquè jo, per exemple,
intento, quan vaig a aquests museus, vaig a veure
les menines, jo em poso davant, intento sentir
alguna cosa, però no sento res. Perquè el teu
no és el barroc. Intento sentir, però em costa.
Potser és perquè sempre menjo Big Mac. Però et
passa sempre? Amb tots els quadres que vegis
de tothom? Tu et poses davant d 'un Picasso,
o et poses davant d 'un Rodko, o et poses davant
d 'un Pollock, o et poses davant d 'una cosa
més modern, perquè potser... el barroc no t 'agrada,
o no sé... Saps què em passa? Que tinc miedo
escénico. En quin sentit? És allò que dèiem de
la música versus l 'art, saps? Que la música,
ningú et jutja quan t 'agrada una cançó, això
ho vam comentar amb l 'Anna. En canvi, amb l
'art, sí, perquè allò ja ve prejudicat, i quan
veus el pòloc, dius, nen, jo aquí he de veure
alguna cosa, i jo estic mirant, i jo només veig
gravators en un paper, saps? I llavors et poses
nerviós, jo em poso nerviós, perquè dic, merda,
aquí he de veure alguna cosa, i no veig res...
Si no ho veus, no ho veus, i punt. Això no t
'ho pot fer sentir ningú. El que està clar és
que... La història de l 'art l 'ha escrit algú,
també. No? L 'ha escrit algú. Jo, els llibres
que he estudiat, els han escrit, oi? I la història
de l 'art està escrita la que nosaltres estudiem
al segle XIX. I al segle XIX van fer una tria.
És a dir, tu vas a un museu i potser aquell que
tothom mira, que tothom... Hola! Potser aquell
no et diu res. Però a un museu vas a un altre
i dius... I aquest? I t 'agrada? T 'encanta?
I mires la cartella i dius... I aquest senyor
qui és? I potser no el coneix ningú. Però és
maco, o t 'atrau. Vull dir que la història de
l 'art que nosaltres estudiem té moltes mancances.
La primera, la de les dones artistes, per exemple.
És un molt bon punt, però seria el mateix que
la llista de les 40 principals, amb la música.
Ells han curat aquella llista. Però segur que
a tu t 'agraden coses que no estan a les 40 principals.
Clar, però... No m 'entra igual amb els quadres,
saps? Els miro i penso, clar, si no estan als
llibres és que deuen ser una merda. Doncs no.
Aquest és el tema. Que no estiguin en els llibres,
que no estiguem fent la manera ortodoxa, si vols
dir -ho, d 'història de l 'art, no vol dir que
allò no sigui bo. O no et digui alguna cosa.
Saps? Ens hem quedat sense temps, oi? Sí. Espera.
L 'Aleix? Ens està passant que el Síndic de Barcelona
reclama l 'Ajuntament en normativa contra el
cablejat de façanes de juliol de l 'any passat.
Ah, sí? Fantàstic! Mira, puc dir una cosa? Sí,
que avui la llei s 'està passant bé, per primer
dia. Aquesta façana d 'aquí... Sí? No diràs que
està al carrer de casa teva? Era a casa meva.
Què dius? Si no, vaig errat, aquesta. És la façana
de carreta, és a dir, amb Marina, que és on jo
vivia. Estic veient això i dic, però si jo això,
clar, si això ho tenia penjant a sota casa...
La probabilitat és molt baixa. És molt petita,
sí. Tu sabies que, si tu consideres un miracle,
una cosa que passa una vegada cada milió de vegades,
d 'ocorrències, però viuen 8 .000 milions de
persones en el món, pensa que... Força miracles
al dia. 8 .000 miracles al dia. T 'ha pogut tocar
un, eh? T 'ha pogut tocar un. L 'altra és l 'ordenança
aquesta que a les terrasses no es pugui fumar
quants anys fa que va passar i que ara no s 'ha
executat. I amb això... Judit, moltíssimes gràcies.
A mi se m 'ha fet curtíssim. Considero que hem
només gratat la superfície de tot el que anàvem
a tractar avui. És veritat, eh? Però espero que
t 'ho hagis passat bé. Jo m 'ho he passat molt
bé. I espero que interessi també a tothom el
que hem explicat. I crec que li han quedat 76
preguntes al Marc com per fer una segona entrevista.
Però s 'ho han passat molt bé. Moltíssimes gràcies.
Gràcies a vosaltres.