Sí, correcte, és veritat. És que abans ens creuàvem,
perquè nosaltres abans creuàvem just abans de
la cullerada. Però, però, nosaltres vam fer una
setmana de calatge i llavors aquí ja es va perdre.
I jo vaig tenir el primer contacte perquè vaig
entrevistar una amiga meva que estava asseguda
aquí, diria, del Tiberi Club, potser? Sí, l 'Helena.
I ens hem provat més cops perquè nosaltres amb
la comunitat fem un esmorzar de forquilla i el
fèiem a Calbuter. I et veien entrar molts dies.
Mira, allà està d 'això. Ja ho veurem. En Pau
Descans i Calbuter. No, que el Tosca, boig. Ah,
el Tosca. No m 'enterris a Calbuter, carai, collons.
No sabia que havia de... No, que havia anat així.
El Tosca. Ara hi han ficat el bar Alegria, diria.
Sí, l 'han canviat ara fa poc de propietaris
perquè vaig caminar per davant i l 'han canviat
de propietaris. M 'agraden molt tots aquests
llocs. Tu ets molt d 'esmorzar de forquilla.
Molt d 'esmorzar de forquilla, molt de dinar
i molt de sopar. De forquilla també, imagino.
Sí, home. Marc, com estàs, Teo? Estic confós.
Estic a l 'expectativa. Com el futbol americà,
saps? Que ho veus, però no entens molt bé de
què va. Ell no sap a què ve, però tu tampoc.
Com el futbol americà. Quin va ser el teu primer
contacte amb el Barça? La teva primera memòria
del Barça. No, és que veus... És bona pregunta,
perquè la meva primera memòria i la meva primera
memòria del Barça és la mateixa. A la gent li
pregunten, diu, quina és la primera memòria que
tens? I és que se 'n recorden molt enrere. La
meva primera va ser l 'any 94, final de la Champions.
el meu avi i el meu pare com a casa, com molt
enfadats, saps? Perquè jo no sabia què estava
passant, no tenia ni idea del que passava, tenia...
74, tenia... 7 anys. Som del mateix any, per
això ho sé. O sigui, no tinc memòries d 'abans,
eh? O sigui, potser molt disperses, però aquesta
és com la primera molt vívida. Jo la primera
que tinc del Barça és la final de la Champions,
però també la que vam guanyar, perquè amb 5 anys,
recordo que jo no sé què feia desperta a les
12 i pico de la matinada, però que la família
s 'ha posat a cridar moltíssim allà a Cervera.
I es va despertar el meu cosí petit i aleshores
va posar a plorar. Jo em vaig posar a plorar
i tot va ser un puto drama. I per mi el primer
record que tinc de la vida amb 5 anys és aquest.
Això explica moltes coses. El meu primer record
és molt trist. El tio és molt alegre. Són aquestes
dues persones, no? Exacte. Andreu, quin és el
teu primer record del Barça? El meu primer record
del Barça... Jo el 92 no recordo absolutament
res. de 89 del 92 no recordo res del 94 no recordo
absolutament res jo recordo la temporada de...
bueno no, mira, és veritat jo crec que l 'any
94 -5 és el primer cop que vaig al Camp Nou amb
el meu avi que som socis i que tenim 3 seients
a la família i em va portar en un Barça Deportivo
de la Coruña I recordo molt que quan va fer gol
al Barça, que la va cridar 90 .000 persones,
jo em vaig mossegar la llengua, que crec que
és de les sensacions més d 'inútil que pots sentir,
perquè encara me la mossego, no sé si encara
us passa que us mossegueu la llengua. Jo sóc
de mossegar molt, però les dents, és el que fa...
mossegar la llengua potser sóc idiota no, això
et diuen que és quan estàs molt cansat així vaig
cansat has fet com de l 'expressió figurada l
'has fet literal m 'amossego de veritat llavors
aquest és el meu primer record d 'un gol al Barça
i un mossegat amb mala llengua i després hi ha
l 'altre de temporada sencera és la de Ronaldo
La Robson. La Robson 96 -96. La final aquella
contra el PSG a Rotterdam. Amb el de Ronaldo
de penal. La recopa va ser l 'última. Se celebraven
aquelles coses encara. El Marc va deixar de mirar
futbol, més o menys. No, tu, és curiós, tu vas
deixar de mirar futbol. a la temporada de la
primera Champions. Quan vam guanyar la primera
Champions? No, la primera Champions moderna,
diguem. Curiós, eh? Sí, exacte, la del Guardiola.
La del Rijkaard. La primera. No, no, la del Guardiola.
El 2008. O sigui, que jo tingui que portar fax
del Barça, o sigui, amb el Rijkaard no ens vam
guanyar Champions. Collons que no, clar. Ah,
doncs llavors ho vaig deixar a la segona, llavors.
M 'he posat nerviós, tio. Perdó, perdó, volia
dir que la primera temporada del Rijkaard no
vam guanyar Champions, perquè jo vaig anar a
l 'estadi del Chelsea quan ens van eliminar 4
-2 amb un gol de Terry Moll dubtós allà a la
Líbia. Sí, doncs allà estava jo, imagina't. T
'has redimit. No, no, perquè si ho haguessis
deixat... Però vivies a Londres? No, no, no.
No, vaig anar, vaig anar. Sí. Cadascú... Cadascú...
Bueno, anem a fer la presentació que tenim avui
aquí. Parroquia Foca Terrestre avui ens visita
un gironí de l 'any 1989 que ha aconseguit una
cosa que semblava impossible, convertir el patiment
culer en un negoci sostenible i mantenir l 'atenció
durant una hora de setmana d 'una generació que
té el cervell fregit pel consum de codeïna, és
a dir, pels noms entesos, és el consum de cubates
amb xarop de la tos. Cap allà m 'ajuda Sudana,
el podcast de futbol que fa amb tres persones
que semblen futbolistes dels anys 80, va deixar
la seva carrera de comercial per poder -se dedicar
al món de comunicació. L 'hem sentit a ràdio,
als podcasts on ara s 'hi pot parlar, a la Cullerada
i a Relats, l 'hem vist a la tele, ella fins
i tot o m 'anunci. Fent bona màxima del món de
l 'esport, que ja s 'aprofita mentre et duri
la carrera, perquè després no saps què vindrà,
llavors no sabem si estàs en plena efervescència
mediàtica o ja buscant el contracte de retirada
del que tarda a tornar. El 2020 va fer la primera
retransmissió en català d 'un Barça -Madrid per
Twitch. És coautor de la gran enciclopèdia del
Barça i ambaixador ad honorem de Plataforma i
del Barbocata. Si això ho hagués fet amb una
carrera dilatada, ja seria digna lluança. No
obstant, a tot això l 'he vingut els últims anys.
I veiem com ràpid que ens va dir que sí, que
és preocupant, perquè no saps a què vens. Entenc
que només tinguis temps de contestar amb monosíl·labs
pels d 'emes de Twitter, però vol dir que has
vingut a jugar. Sobretot que no només no tens
ni puta idea de tu, ell tampoc en té, o sigui
que fantàstic. Andreu Joanola, benvingut a Fogaterra.
Avui jugues de visitant, però estàs a casa teva.
Moltes gràcies, per favor. Tu no ens coneixies
de res. Jo no coneixia de res. Per què dius que
sí a les coses que et proposen per Twitter? no
dic sempre que sí us heu de sentir privilegiats
i tot no dic sempre que sí ara portava com una
època que no volia anar a cap podcast bastant
llarga, crec que el primer contacte que tenim
és el novembre, octubre -novembre llavors vaig
fer allò de el mes que ve ja sigo que vinc llavors
el mes següent ja vaig dir d 'aquí dos mesos
i després ja vaig dir tanquem -ho ja perquè si
no no ho farem llavors em va venir de gust perquè
coses molt allunyades del que jo faig, doncs
ja m 'agrada anar -hi ja m 'agrada anar -hi i
que la gent que a mi em segueix, que potser no
us segueix a vosaltres, doncs us conegui. I si
hi ha algú que s 'hi enganxa, doncs tot això
que guanyeu vosaltres i jo que me n 'alegro.
I llavors vaig anar divendres a un podcast que
es diu Deusissimis. Sí, l 'estaves escoltant
avui, sí. I seran les dues coses que faré. I
ja està! Sí, perquè hi ha alguns altres podcasts
que m 'han dit que hi vagi i els he dit que hi
ha a partir de setembre. O sigui, ara és l 'últim
podcast que vaig aquesta temporada. Quin honor!
Però bueno, no obstant... Ha d 'haver -hi alguna
lògica al tema aquest de dir com selecciones
les coses. No, no hi ha lògica. No vas mirar
si teníem YouTube, si teníem Instagram... No
hi ha lògica. Res de res. No, anava a dir per
què. Normalment, en gent que està una miqueta
on the way up, suposo que aquest és una miqueta
el teu cas, que ja fa un temps que la popularitat
portava a la Corpo, a la ràdio, tal, tal, tal...
Clar, com estàs gestionant tot aquest influx
de coses? Propostes que t 'estan arribant, fas
col·laboració amb el Girona, malparlem... Vull
dir, que has fet moltes coses. És una mica estrany,
perquè sempre penso... Si t 'ho estan dient a
tu, quanta gent ha dit que no? La meva... El
meu pensament primer... Bueno, el meu pensament
primer és quanta gent ha dit que no perquè t
'ho proposin a tu. I llavors penso, vale. Normalment
les empreses i aquests llocs diuen quants diners
vols per fer això? I és la trampa més gran que
et poden fer perquè al final jo contesto quants
diners teniu? Sí. Poses 8 -ots. Val. No? Si ens
ho haguessis preguntat hauria estat fàcil. No
n 'hi ha. No, no, no. Però a la sotana quan vénen
convidats tampoc cobren. No ha cobrat mai ningú
per venir a la sotana. Els hi paguem de les birres.
Llavors... Com ho porto? Doncs una mica caòtic.
La veritat és que és una mica caòtic. També tinc
una mena de por d 'estar tota l 'estona fent
coses i que la gent ja pensi que tot el que estic
dient només ho faig per diners i no em crec el
que faig, però hi ha moltes coses que dic que
no perquè no me les crec. O sigui, jo, per exemple,
tot el que siguin entitats bancàries no faig
res, cases d 'apostes no faig res, immobiliàries
no faig res. Qualsevol cosa que vingui d 'això,
jo és un noia encara que em fiquin dos milions
d 'euros a la boca. Fantàstic. No, ho dic perquè
hi ha una part d 'aquí de síndrome de l 'impostor,
que és el que dius, hòstia, jo no vull anar aquí
perquè potser no soc bo o perquè hi ha alguna
cosa que li han dit. Però, clar, vull dir, d
'alguna manera sí que has de tenir algun criteri
per poder dir aquest el selecciono, aquest no
i... Crec que va a dies, eh? O sigui, vas agafar
-me el dia. No hi ha una estratègia? No hi ha
una estratègia. Tinc por que quan li parlem de
la sotana no hi haurà estratègia tampoc. Jo he
vist línies vermelles fins ara. Claríssim el
que no. Nosaltres sempre ho tenim clar. Però
com es creix cap a dalt no està molt clar. No,
anem fent. És que saps què passa? Que a mi, per
exemple, quan jo vull portar algú a la sotana
i em fa il·lusió que vingui i em fa un text,
jo li faig un text llarg, com crec que me l 'has
fet tu, que era un text bastant currat, i ho
faig, m 'agrada molt que em diguin que sí. Llavors,
si a mi m 'agrada molt que em diguin que sí,
penso, joder, no siguis estúpid, i si a tu t
'agrada que et diguin que sí, doncs si a l 'altra
gent li fa il·lusió que tu hi vagis, doncs...
Tampoc has de dir que sí a tot, però en algun
has de dir que sí. Una mica a Carme. Llavors
sí. Llavors vaig pensar, hòstia, pesi, queda
a prop de casa, és pràcticament aquí, és on he
passat moltes hores. Llavors em fa molta il·lusió
estar aquí, que encara no sé de què va això.
El missatge que va transpirar una miqueta, que
anava sobrepassat. Anava sobrepassat. O sigui,
realment t 'ha arribat molt de negoci pel tema
de... No és tant de negoci, sinó que és mala
organització. Va, val. Sí, sí, sí, no, no, tant
de bo. Vull dir, hagués vingut amb xòfer, no,
ha vingut amb la meva moto, que li falta un retrovisor.
Em van robar el retrovisor l 'altre dia. perquè
és famós llavors tinc el pensament de si jo obrir
una cadena de robatoris de retrovisors i jo ara
robo un altre retrovisor de la meva moto i el
que li he robat roba un altre o sigui una cadena
a Barcelona de Quimcos, perquè jo tinc una moto
Quimco perquè veieu que guanyo molt bé la vida
però sóc tan poc manetes que no sé robar No,
però no ho facis, és el mateix raonament del
que el Carme. No comencis, no, sigues bo. No,
però el Carme, si m 'han robat a mi, robo jo.
No, però el Carme, si m 'han robat a mi, jo parlo
la cadena i sóc millor que el que m 'ha robat
a mi. Ja sóc millor que el que m 'ha robat, segur.
És un pensament molt cristià, també. No, és que
sí, cristià, però és que quan tu decideixes si
Déu existeix o Déu no existeix, és millor pensar
que existeix, perquè si... quan puges a dalt
resulta que sí i després has fet les coses malament,
és merda. El que deu costar anar al taller i...
Vas molt superpassat. No tinc temps d 'anar al
taller. Un dia vaig anar al taller amb aquesta
moto. Aquesta moto deu tenir dos anys, fixa -l
'hi. Vaig anar al taller... Saps d 'aquelles
coses desagradables? Li vaig portar i li vaig
dir, escolta'm, fes -me una... Ha saltat allò
de l 'oli, que no sé ni per què serveix l 'oli.
No sé res de... Estem al mateix nivell, eh? El
Marc li està remuent per dins. No, no, està bé.
Déu ha creat així com... La simetria l 'ha generat
bé. Vull dir, molta gent que jo deia, em compraria
una moto i em deien, però què més vols? Més que
no sé, més que més igual, una moto, que tu rodes
i que li fotis gas, no? I em costi pocs diners.
Llavors, li porto en el taller, porto en el taller
la moto, que joder, et cobren pasta al taller,
perquè això de la mà d 'obra, com jo, una mica,
el preu te 'l fiquen segons com es desperten.
Hauríem de portar el teu mecànic aquí per parlar
de... Hauríem de portar... No, i el tio em diu,
l 'hi vaig a recollir al cap de dos o tres dies
i em diu, aquesta moto no la cuides gaire, eh?
No. Escolta'm, Això és com anar a portar el teu
fill a la guarderia i que quan te 'l tornen diguin
que el fill no... No el cuides gaire, eh? No
l 'estàs cuidant. Llavors em vaig sentir malament.
Doncs què ha passat ara? Joder, aquest taller
està al costat de casa meva. Doncs no hi vull
anar, em fa vergonya. Perquè l 'hi portaré ara.
I tindrà raó, tindrà raó. I tant, tindrà. O li
podràs donar la raó. Si per mi donar la raó no
m 'agrada. No, no. Jo pagar, vale. No, ja no
t 'agrada. Són dues coses molt diferents. Andreu,
en quin moment vau entendre que la sotana ja
no era només un programa de mix? En quin moment
es transforma en un negoci? Perquè la història
prèvia a sotana, inici, tot això, la gent ja
ho ha escoltat. Comencem des de... I específicament
la meva pregunta és que a mi em costa el gap
de passar d 'una trucada d'Skype... a la ràdio
o sigui, aquí hi ha un gap com que és un buit
legal que no el veig t 'ho explico, comencem
per Skype per la cosa senzilla que és una cosa
geogràfica que és que jo estava a Girona el Manel
estava a Alemanya el Sergi Pujol, que llavors
era part de la sotana, estava vivint hòstia,
jo diria que a Budapest Budapest I l 'altre,
el que era presentador, que era l 'Ignasi, estava
a Girona. Llavors, això per collons ho havíem
de fer per Skype. No hi havia més possibilitats.
Llavors està el Messenger, l'Skype... Llavors,
l 'any següent, en Sergi i en Manel tornen a
Barcelona i diem, hòstia... és molt més fàcil
parlar veient -nos les cares que no pas per Skype,
que és un pal i queda molt malament. I llavors
enviem currículums a moltes ràdios de Barcelona
i només ens contesta una, que és Ona de Sants.
Que és una cooperativa que si tu pares diners
pots dir allà el que vulguis. I ho vau utilitzar,
eh? Vau amortitzar. Vam agafar tota la pista.
Llavors, això, llavors vam començar a Ona de
Sants. Aquí hi ha l 'Ignasi plega, ja diu que
ell no ho veu, això de la sotana. I em fico jo
a presentar. Ara és el nostre gestor. Sí, sí.
És el nostre gestor. I llavors el Sergi també
marxa i entra en Joel i entra en Magí. Però el
moment que jo crec que veiem que pot arribar
a ser un negoci és que per nosaltres encara no
és un negoci. Nosaltres hem hagut de fer tot
el que hem hagut de fer. O sigui, la societat,
que jo ara mateix no sé què... No saps si és
una S .L. Com en el mecànic, eh? Igual. Sí, d
'idea. Vale. Uau. Bueno, però per això tens un
gestor, no? Que t 'ho porta tot, o? Sí, però
crec que... No, no, jo sóc igual que tu en aquest
sentit, eh? Si ho veus en el nivell de risc és
diferent. O sigui, perquè si el mecànic et diu...
Però què canvia? No, et dic que si el mecànic
et diu que estàs cuidant malament la moto, és
una cosa. Sí. Però si l 'inspector d 'eixenda
et diu que estàs cuidant malament l 'empresa,
és merda, eh? No, però és impossible que ho digui.
Perquè d 'allò és que estàs a Catalunya. Ah,
va, llavors tu estàs tranquil. Esteu enrudeixats.
Sí, sí. No, enrudeixes d 'experts. O sigui, jo,
d' Si tu estàs agafant... No, perdona, eh? Jo,
el meu pare, em va ensenyar una cosa, que és...
Tu saps fer una cosa i cobres per aquella cosa.
Aquests diners el que has d 'utilitzar és, pel
que no saps fer, contractes de la gent que ho
sap fer. Per exemple, se m 'espatlla una persiana
a casa. Jo no l 'arreglo. Ve una persona, arregla
aquella persiana. Com s 'arregla la persiana?
No li vull preguntar, me 'n vaig. O sigui, tanco
els ulls. No vull saber com s 'arregla una persiana.
I per això pagues més, també, segurament. I segurament
per això pago més, però no vull saber com s 'arregla
una persiana. Llavors, no sé què tenim, si una
SL, una SA... Segur que una SA no. Però tenim
alguna cosa per facturar. Alguna cosa per facturar.
Ho vam fer per un tema de facturació, que, clar,
si entrem diners... Podries anar a cooperar.
Podries pagar impostos, no? Les coses van com
han d 'anar. Llavors, quan vam venir aquí el
2000... 19, l 'Aleix no sé si era el 2019 sí
que hi eres, era 19 l 'Aleix estava aquí, van
construir l 'edifici i ell ja estava a mi no
em va descentrar en unes bollams el dia que grava
aquí sí que hi era perquè cada vegada que vinc
jo faig això com el tour de la cabina d 'avió
quan puges un avió i li demanes al pilot escolta,
puc veure la cabina? sempre vaig a l 'Aleix i
dic, puc veure la cabina? i la mare m 'està explicant
que ja estava el 2017 doncs, i llavors el 2019
venim aquí, que ja és quan comencem tot el tema
del Patreon i allà és quan comencem a ingressar
diners dels oients i diem, ostres, doncs mira,
hem de fer una empresa, perquè si no... De fet,
el tema del Patreon surt després del diguem -li,
escàndol, BTP, no? Sí. La Nadal, la famosa...
Sí, la Nadal. Problemes amb... Sí, llavors això...
Amb Bencalba i tot això, l 'Espanyol... Sí, això...
És aquella època. Sí, és aquella època que ja
només queda l 'opció no volem tornar a una de
Sants, perquè és com tornar a casa els pares.
Sí. Un cop t 'has independentitzat amb la teva
parella... Fa vergonya. Tornar a casa els pares
amb una edat fa una mica de vergonya. Tornar
a una de Sants, perquè havíem tornat ja dues
vegades, tornar per tercera vegada. pràcticament
era la gent bufant, els dona de sars dient no
pot ser. Jo després de l 'Erasmus vaig tornar
a casa de ma mare, no ho recomano. És horrible.
I llavors l 'Enric va dir, escolta, fem això
del Patreon, vam dir que estava boig i que no
sortiria, i al final els bojos sempre tenen la
raó. Bueno, no sé fins a quin punt va ser també
com el moviment contracultural aquest de dir,
hòstia, som el primer que ho fem, perquè fins
aleshores viure d 'un podcast, no dic que viviu
del podcast, però sí que és veritat que ara teniu...
Hem mirat els números, que són 8 .500, o tampoc
saps quanta gent teniu de subscriptors al Patreon.
És igual, posem -li números rodons, 8 .500, és
una barbaritat. Però veus els primers. Ara, de
cop i volta, tots els altres podcasts, en català,
així una miqueta gambarrets i tal, tenen el seu
Patreon. I veus els números? I no és el mateix.
Bueno, dos dígits tenen, i un... Hi ha una coma
entre mig, segurament, eh? Sí, sí que a vegades,
a vegades, ser el primer... Sí que és veritat
que et pots menjar més tall de pastís, i l 'altre
és que portem molts anys. Nosaltres fem el programa
pràcticament amb els ulls tancats. Jo sé que
si pregunto una cosa, si saltarà abans el Joel,
el Manel o el Magí, com respondrà quan he de
canviar de tema, perquè aquell ja està mort,
crec que tenim com una mena de codis que ja van
més o menys sols i que la gent ja s 'ha familiaritzat.
Crec que la gent fins i tot també sap. Abans
que el Joel respongui... podria respondre algun
oient pel Joel. Sí. Saps allò que quan de vegades
comença una cançó ja pots reconèixer una cançó
al mig segon d 'aquella cançó, tu ja saps quina
cançó és, a mi em passa exactament amb el Joel.
Llavors, això crec que fa... que tu et sentis
partícep. Crec que nosaltres tenim com una mena
de comunitat en la qual fem sentir els oients
partíceps de la conversa. Llavors és guai, perquè
crec que hi ha com quatre... No som personatges,
perquè som nosaltres mateixos, no som actors,
i si féssim d 'actors seríem horribles, però
com quatre perfils molt marcats i molt diferents,
el qual saps més o menys què pot pensar cada
un. Com és... O sigui, per tant, no hi ha hagut
estratègia, no? Imagino que tu em diràs, ah,
no hi ha hagut estratègia, tot és sort. No, sort
no. És tot sense voler. És tot que et porta a
equivocar -nos i l 'equivocar -nos ens porta,
crec, a encertar. Però què heu fet intencionadament?
Intencionadament el programa. Intencionadament
el programa. Però... perquè tu vegis, nosaltres
vam començar la sotana el 2014 fent -ho en sèrio,
no hi havia broma analitzàvem el lateral dret
de Rússia de veritat ens creiem Ricard Torcamada
tota l 'estona llavors sí que és quan ve el Joel
de convidat i veiem que el tio té molta gràcia
i l 'incorporem a l 'equip ell diu, escolta,
li podríem donar un toc d 'humor jo ja faré,
a ell li agradava molt i després va dir, jo tinc
un amic que fèiem sociologia junts que es diu
Magí, que també com que ja treballava al Jueves
en aquell moment una vessant molt més humorística.
Ah, d 'acord, em perdonaré la pregunta, no sempre
han sigut els quatre mateixos? No. Ah, d 'acord.
És que jo he vist l 'episodi 400. Sí, ha vist
un episodi de la sotana. Em sap greu que no celebreu
res. No, és la sotana, això és la sotana. No
celebrem res. No cal. Perquè és que a vegades
tota la gent... A mi aquests programes cada cop
es fan l 'automanatge, és una mandra, perquè
només li fa il·lusió a ells mateixos. Això és
cert, però 400 està bé. Sí, però ja ho vam celebrar
al bar nosaltres i ja està. És veritat, eh, que
allò que diuen... programa mil, o quan fan allò
de les audiències, no? Som el programa que ha
crescut més, ja, és que m 'és igual, vull dir,
us escolto no perquè em digueu que us escolta
gent, sinó perquè m 'agrada el que feu o perquè
m 'informeu, llavors, m 'és igual. No, però això
jo entenc que té un cert interès de cara a patrocinis
o col·laboracions, o dius, hòstia, vull portar
algú molt famós, li has de dir, som el podcast,
o sigui... i tu de fet ho comentaves en aquest
altre podcast que deies al principi costava molt
explicar què era la sotana perquè havies d 'evangelitzar
sobre què és un podcast perquè es grava aquí
i com ho fem perquè una cosa és explicar -ho
i l 'altra el fots aquí i que el de futbol és
purament casual amb compte gotes però costava
molt i ara costa molt poc i després ho vaig dir
que ara tenim sort que hi ha gent que s 'ofereix
a venir correcte de fet t 'anava a preguntar
per aquesta part vull dir Jo porto en el món
d 'entrevistar gent, esdeveniments, rodar podcast,
com uns 15 anys. Per mi és un red flag de manual
que algú suggereixi com a convidat per el que
estic muntant jo. Perquè ja vol dir que si t
'has ofert a mi, t 'has ofert a 50 .000 persones
i d 'altra banda és com un... Bueno, t 'estimes
molt, no? Sí, és la seva pregunta al revés. Quants
altres han dit que no abans, no? Clar, no? Entenc
que hi haurà gent molt bona. Però algun d 'aquests
que s 'han ofert han vingut o no? Ha funcionat
amb algú? Sí. podries dir algun nom? no diré
noms però normalment i ara és una cosa nova en
el món de la música en el món de la música quan
per exemple, mira sí, que t 'ho puc dir ens van
oferir, que el que va venir, el cantant de Carolina
Durante el cantant de Carolina Durante havia
donat dos palaos Sant Jordi, bueno Sant Jordi
Clubs i ens van proposar aviam si veuríem bé
que vingués i el Magí i el Joel no el volien
no el volien de cap de les maneres i el Manel
i jo el volíem de totes les maneres però en el
món de la música passa molt, jo què sé, tenen
un concert o treuen disc o tal i és una manera
crec que de publicitar -se bé a la sotana i crec
que és una bona estratègia perquè crec que ens
escolta protegent d 'una edat que pot ser el
target d 'aquella persona que... Llavors, no
ho trobo malament però a vegades diem que no
I l 'altre dia vaig tirar un tuit del cantant
d 'Obeses i directament, superràpid, m 'ha dit
vinga, sí, ja està. Però clar, d 'altra banda,
tampoc et pots sortir molt de la teva línia editorial,
perquè si al final vosaltres us ho puseu al futbol,
que ja ho heu transcendit una mica, però si que
teniu la línia aquesta d 'intentar posar -vos
en vista... Hi ha d 'haver alguna cosa del futbol,
sempre hi ha d 'haver alguna cosa del futbol,
però si per exemple hi ha alguns moments de la
temporada que jugues un partit amb el Barça -Mallorca,
llevant Barça i no sé què, que no passa res,
que guanyes tot... No pots estar parlant d 'aquests
partits, perquè al final... No li importen a
ningú. No li importen a ningú, per més del Barça
que siguis, i a més a més ja en parlarà Catalunya
Ràdio, RAC1, tots aquests ja en parlaran, TV3,
Esport 3... Llavors, hòstia, si nosaltres hem
de parlar d 'un Barça -Mallorca, tal... O sigui,
ara vindran els partits importants i nosaltres
diem, vale. O sigui, comencem a portar gent,
vale? Però a partir d 'abril -matx, vigilem molt.
Clar. Vigilem molt. Per exemple, després d 'un
Barça -Madrid, un Madrid -Barça, no hi ha convidat.
Ja. Després d 'una final de Copa del Rei no hi
ha convidat. Després d 'uns quarts de final de
la Champions, hipotètics, no hi ha convidat.
És perquè hi ha com una temporada... Com es diu
això? Seasonality, tio, com es diu? Temporalitat.
Temporalitat, que en temporada baixa, diguem,
potser els parons d 'estiu i tot això, que diu,
bueno, hem de mantenir l 'audiència i portem
un convidat. Perquè parlant només nosaltres no
ho faríem. No és que hem de mantenir l 'audiència.
Amb l 'audiència sí que és veritat que hauríem
de pensar més, però nosaltres no hi pensem gens,
amb l 'audiència. És que... De veritat que nosaltres
encara ho fem per passar -nos -ho bé nosaltres.
Si no portem un convidat aquí, se 'ns fotrà una
hora molt llarga parlant d 'un Barça -Mallorca.
No penso en si l 'audiència vol sentir un Barça
o no, penso, hòstia, potser jo què sé, si portes
a Sergi López, l 'actor, potser ens ho passem
bé nosaltres. Saps allò típic de dir, som un
grup d 'amics, però avui, si un amic porta un
altre amic, potser ens explica batalletes noves
i serà més divertit. Però després d 'un Barça
-Madrid, voleu sentir -vos a vosaltres. però
perquè crec que també és que a nosaltres ens
agrada molt el futbol llavors hi ha molt de tema,
perquè sempre passen coses i és molt raro de
cop portar que hi hagi un Barça -Madrid que tu
guanyes 4 -0 i que ha de ser una cosa de parlar
tal, tal, tal i de cop portes, jo què sé, vull
dir no vull faltar el respecte a ningú, però
és igual imagina't que portessis a Julia Roberts
perquè et quedi molt lluny què fot Julia Roberts
aquí després d 'un Barça -Madrid 4 -0, no té
cap mena de sentit per mi és Julia Roberts que
sigui i de cop i volta porteu 10 actors o actrius
seguides canviaria una miqueta, potser el públic
deixaria. Clar, no, nosaltres tenim... O sigui,
a nosaltres crec que els programes que fem sols
estan bé si abans han vingut dos o tres convidats.
O sigui, si fem tres seguits sols, el tercer
ja costa. I per això sempre els intercalem. Això
sí que està pensat, veus? Que li dic que no hi
ha estratègia. Una disputa de fer coses d 'aquestes,
tipus un podcast, esdeveniments, el que tu vulguis,
no? La línia estratègica dels convidats és molt
difícil, perquè, clar, vull dir, quan tu comences
a ajandar gent, sempre hi ha gent que, ui, te
l 'he de canviar, vinc un altre dia, merda, llavors
ja ens queden dos seguits que... Jo he de dir
que a nosaltres no ens ha fallat mai ningú. No
us ha fallat mai ningú? No, que és una sort impressionant.
Us han cancel·lat amb temps. Amb temps sí, però...
Però no 24 hores abans. I molt poc, eh, amb temps.
Molt poc amb temps, potser algun, però que ara,
per exemple, ni ho recordo. Nosaltres, el que
sí que hem de tenir clar, això sí que potser
és estratègia però crec que és més per nosaltres
nosaltres el que vam fer és que el programa no
depengués del convidat nosaltres podem fer programes
sense convidat i aquests programes són igual
o més bons que amb convidat i quan ve el convidat
nosaltres no ens adaptem al convidat sinó que
és el convidat que s 'adapta al programa llavors
això és molt difícil de fer perquè vas a molts
programes i el que passa és que si el convidat
no és bo el programa és dolent I si el convidat
és molt, molt, molt bo, evidentment sempre hi
ha una part en la que, si el convidat que portem
nosaltres, hòstia, és un tio que entra a tot
i tal, doncs el programa serà molt, molt, molt
bo. I si és un soso que només diu sí o no, doncs
has de ramar molt. Però sempre intentem nosaltres
fer els programes que el convidat que s 'asseu
justament on estic jo s 'adapti a nosaltres.
Com ho feu? Perquè, clar, jo una de les coses
que tinc amb això, sempre intento fer una trucada
o un cafè, per calibrar la persona. Perquè conèixer
-la en directe és complicat. Això entenc que
ho gestiones tu, no? Clar, perquè no sabem si
és una persona que serà de monosíl·labs, serà
una persona que li agrada la conya, que et deixarà
parlar, que no t 'escolta... I això, calibrar
-ho en real time, és complicat. Vosaltres ho
gestioneu. És complicat saber -ho. Mai ho saps
del tot cert. Clar. Sí, mai ho saps del tot cert.
Sí que és veritat que pots tenir pistes. Pots
veure si ha anat a altres llocs com ha contestat.
Pots preguntar a altra gent que el coneix com
respondria en un programa com la Sotana. I l
'altra és que nosaltres sempre una hora abans
el fotem en un bar a fotre cerveses i allà hi
ha calibres. I allà hi ha calibres moltíssims.
És part del contracte? És si o si s 'ha de fer?
No, però tots venen. José Lías també va anar?
Sí, i tant. Ostia, vale, vale. Pensava que hi
hauria algun d 'aquests. No, per exemple, mira,
el de Carolina Durante no va venir. Ah. I va
passar les putes. Sí, va soar. I la pregunta
és al revés. Algú en va anar i després no va
anar al programa? No. Però ara també estem trobant
-nos que mola bastant que els convidats que venen...
Tenen amics que escolten la sotana i venen. I
ja van engrescats. I els convencen. Alguns venen
preparats, també. Alguns saben les preguntes.
I tinc la sensació que no venen jugadors al Barça,
en actiu. És molt difícil. Va venir el Marc Casador
l 'any passat i aquest any n 'he demanat un altre.
Però ara, per exemple, hi ha un impàs, que hi
ha unes eleccions que no saps amb qui parlar.
Fins que no hi hagi un nou president, no puc
acabar de... Saps el que em va deixar amicom
desconcertat? Que els jugadors del Barça no us
escoltin. No, no, no, si us he sentit dir que
no us escolten. Algú no et pot escoltar, però...
Jo pensava que teníeu com tot el club escoltant.
El club sí. El club ho mira tot. El club ho mira
tot. El club ho mira tot, però... No, perquè
clar, depèn del que diguis, te 'l deixaran o
no. Però... Per exemple, Marc Casador, els seus
amics escolten molt la sotana. Ell, bueno, escoltava
clips que li deuen passar o alguna cosa. Però
també deu passar, crec, amb la música, no? Que
al final, jo què sé, Manel, per exemple, quan
era molt famós a Catalunya, els jugadors de Barça
no el devien escoltar. I no passava res. Vull
dir, escoltava Guardiola i prou. No sé, és que
penso en altres sectors i, o sigui, qui marca
l 'editorial generalment se l 'escolta molt.
Però tu veus que els futbolistes miren algun
programa? I ara només la sotada. Miren algun
programa? Jo crec que no. O sigui, foten a TikTok...
Tinc molt poca coneixença de domini, però jo
crec que... No, home, com a molt de manera xoques,
tio. Xoques, aquí no hi ha qui em viva mirant
la minya mal. És que clar, estem parlant d 'unes
coses... És que els referents culturals són així.
I que també tenen 18 o 19 anys. Tampoc els hi
pots... Nosaltres, seguidors de 18 anys o 17
o 16, n 'hi ha molts menys que 38, 45. tu i jo
amb 18 anys no estàvem per podcast no teníem
l 'espai mental no existia ni TV3 ens portem
dos anys més ben portats o més mal portats quins
errors heu comès a nivell de negocis? l 'error
més gran és creure que podíem estar en un mitjà
tradicional Sí. Aquest és l 'error més gran que
nosaltres vam caure, perquè quan hi ha les certes
tabelles no pots confiar que a BTV anirà bé.
Perquè, a més a més, és públic, BTV. I en els
dos K, vull dir, a BTV cobràvem 0 euros, per
fer -ho. O sigui, us pagaven amb lo que se 'n
diu amb exposure, no? Amb visibilitat. Bueno,
i amb tota la nau espacial aquesta i els micros
i tal, això no ens ho cobraven. Però crec que
l 'error més gran que nosaltres hem comès és
fer això. Sí, però no obstant, va ser la plataforma
que us va donar per aquella viralitat de dir,
hòstia, potser gràcies a allò en realitat vam
tenir tots els pàtres. Sí, per això dic que a
la sotana no hi ha estratègia, sinó que d 'equivocar
-nos hem encertat al final. Bueno, i poder -se
adaptar, no? Sí. Com que no hi havia res, ningú
havia obert camí en el món del podcast a Catalunya,
anàvem, com saps, a la selva, que has d 'anar
amb un ganivet i anar tenint les espatlles i
fer camí, doncs nosaltres ens estàvem una mica
així. Llavors ens fotíem un de cap contra un
arbre i havíem de tirar enrere un altre cop perquè
el camí no era per allà. Però especialment ningú
havia obert camí en el podcast polèmic. En el
podcast potser sí, jo crec que n 'hi havia en
algun. Però el podcast en català és molt... inclús
al nostre sector realment per no compareixer
-se del rival no n 'hi ha el 2014 potser n 'hi
havia 4 5 Ja, clar. O sigui, però com es veu
operativament quan no agrada el que dius? O sigui,
qui ve i et diu? Bueno, és això, no? Clar, clar,
però com es veu això operativament? A la SER,
per exemple, em trucava el cap d 'esposa o el
responsable. Això que heu dit, no ho podeu dir,
això, tal, tal, tal, i això. I l 'agafaves tu
el telèfon, eh? Sí, clar, clar. Això cansa molt,
cansa molt, cansa molt. Nosaltres ara només ens
pot trucar la llei. Si dieu una cosa que... O
sigui, el límit de l 'humor, quina és la llei?
Punto. No hi ha més límits. La llei, si dius
una cosa que la llei diu no està bé, doncs te
l 'has de tregar. Sí, trucaven a tu també perquè...
També es diu que t 'encarregaves de la part de
selecció de convidats, val? No sé si patrocinis
col·laboracions també. És per la part de comercial
que... Nosaltres diuen a tu t 'agrada parlar
per telèfon, xato, t 'encarregues tu d 'això.
A mi m 'agrada molt el tema d 'aconseguir coses,
o sigui, el porta freda. Jo quan era comercial...
Sí, a tu et motiva, eh? El que més m 'agradava
fer quan era comercial era porta freda. O sigui,
anar a vendre coses a empreses que tenien sis
línies abans no havies d 'entrar a parlar amb
la persona que et tocava. Hosti, adéu -n 'hi
-do, eh? M 'agradava molt. Era com aquests reptes
de dir, vale, sempre recordo que... Què tenia?
Jo era comercial d 'imprenda, que fèiem catàlegs
i llibres i tal, i em vaig obsessionar amb fer
catàlegs per tous. Perquè deia, hòstia, els catous
fan catàlegs molt guapos, i els he de fer jo.
Llavors era com... i al final vaig aconseguir
-li fer un... És evident que estic parlant d
'un cas d 'èxit. 350 vegades d 'anar a Porta
Freda em diuen que no, però a mi si em diuen
que no, no m 'afecta gens. Però la que et diuen
que sí és supergrat. Amb els convidats també
ha estat així? Amb els convidats també em passa
així. Sí que és veritat que no em flipo tant
amb els convidats. O sigui, no dic, vale, Leo
Messi, no. no passa això o la Minya Mal jo volia
fer el part de la Minya Mal que trobo que és
més interessant que la Minya Mal jo vaig demanar
que aquesta temporada volia començar amb el part
de la Minya Mal i em van dir l 'entorn de la
Minya Mal em van dir que no estava sense exposar
-lo el tema dels populistes és és clar m 'agradaria
molt portar a mi el part de la Minya Mal Crec
que té coses a dir i a explicar. Home, tindria
uns bons reels i uns bons shorts. No, no, i crec
que té coses a explicar i el programa aquell
estaria més còmode, seria aquell de la sotana.
Sí, potser perquè li faríem preguntes i es contestaria
a totes, eh? Sí, això sí. Amb molta sinceritat,
crec. Inclús aquella, però vull dir que en un
mitjà tradicional al final li farien les preguntes
del llibre, no? De dir, bueno, saps? I a canvi
vosaltres, com que sou independents, una de les
coses que teniu és a dir... sense filtre. Això
no té preu. Això no té preu. No, això no té preu
i suposo que a qui no li agrada és el que més
molesta. Que no tinguem ningú aquí... O sigui,
que si critiquem algú no saben a qui dir -li.
Escolta, han dit això i no ho saben aquí. I què
tal el repte d 'aconseguir convidats? Una de
les coses que sí que trobo és que la gent que
està, per exemple, de pujada, són gent que potser
li surt una oportunitat millor, et canvia, no
està acostumada a aquest tipus de coses, per
tant, li costa confirmar. En canvi, sí que he
vist que la gent que està... ja molt més amunt,
molt més establerta, digue -li potser a un José
Líos, us va dir, vale, perfecte, digue -me hora
i lloc i allà estaré, per què? Perquè tenen un
assistent personal, ja ho posen al calendari,
s 'ho bloquegen i ja no fan res més, no? O els
que inclús estan de cap a caiguda, que diuen,
hòstia, m 'han convidat aquí, doncs bueno...
I vaig allà amb què agafo, no? No, no, no, és
que jo per la meva, o sigui, jo no sé l 'experiència
que tens tu, però l 'experiència que tinc jo
és que tots els que m 'han dit que sí i han tingut
moltes ganes de venir i s 'han bloquejat el dia
i... ha sigut fantàstic i a vegades hem acabat
després d 'aquí el programa a un altre bar. Després
seguiu, eh? Sí, sí, potser a la una i pico de
la matinada. Mètrica d 'èxit. Teniu alguna sensació,
alguna cosa a dir? Quan ha estat un bon programa?
Són sensacions, sí que és veritat que són sensacions,
perquè després a vegades passa que tu dius un
mal programa i mires els comentaris de YouTube
i de cop dius millor programa de temporada i
penses... jo no m 'escolto els programes un altre
cop jo només escolto el que passa en el directe
no ho miro perquè em fa una cosa terrible bon
és que la tertúlia sigui com molt que passin
coses que passin coses sobretot que no estan
guionitzades i preguntes que no estan guionitzades
i parlar d 'un tema que no estava allà i de cop
en parlem molt i l 'altre és que les seccions
siguin molt i molt divertides si les seccions
són molt i molt divertides és un molt bon programa
que normalment gràcies als meus tres companys
que són unes bèsties fan tres seccions sempre
boníssimes però per lo general el que s 'ha escrit
en el guió és el que va pronada jo que em preparo
la tertúlia tinc potser 30 preguntes que d 'aquestes
30 en puc fer 12 a dies Depèn del Joel, en puc
fer dos. Sí, anava a dir. El gestiones prou bé,
anava a dir. Sí, però a vegades surt un tema
que jo, evidentment, no tenia calculat i de cop
el Magí diu, mira, jo el dissabte a la nit em
vaig passar, mira, en el campionat de dardos
a Eurosport. i trec tot el tema aquest de dardos
i no tinc res pautat i llavors ja és el que passi
i llavors quan ja veus que la cosa va baixant
perquè aquesta anècdota s 'ha acabat has de treure
una altra de les preguntes que tu tens però jo
en general sempre penso que és un bon programa
molt bé, doncs parlant de seccions no, que vaig
veure la del 400 que parleu molt del curling
Marc, vols parlar de la teva secció? sí No, no,
és que us vull deixar el més important del món.
O sigui, puc entrar en una petita secció? Anava
a dir Marc, t 'estava donant pas per la teva
secció, estàs sudant completament. Endavant,
endavant. És que... El Marc és així. No escolta,
no? No, no, no, sí escolta. De vegades, sí. El
curling, o sigui, vau comentar moltes coses del
Ballerera, és serro del 1500, d 'acord? Allò
que et va dir, no, no pot ser veritat. És veritat,
però hi ha una cosa que és increïble, el curling,
que quan el veus, amb uns ulls una mica científics,
t 'explota el cap, i és que tu... No m 'ha passat
mai. No, no, atenció, atenció. Alguna cosa científica.
O sigui, tu generalment, quan tires un objecte
i rota en una direcció, per lo general, l 'objecte
rota, o sigui, en la direcció que rota se 'n
va cap a l 'altra banda. Per què? Com que s 'apolla,
per davant això té més fricció i llavors generalment
se 'n va cap a l 'altra. Perfecte, això s 'entén
perfecte. El curling és l 'únic objecte del món
que quan el tires rota en la mateixa direcció
que es desplaça. Això és un principi físic que
no està explicat. Em sembla acollonant que atrapem
coets de 20 plantes amb pinces al terra i no
sabíem explicar com collons es mou una pilota
de curling. O sigui, em semblava acollonant.
O sigui, que no sortís aquest fet, em va semblar...
Com vols que sortís aquest fet? No, no, em va
semblar impactant. Perquè no tens el Marc al
podcast. Clar que no. Perquè el Marc té el seu
racó de la ciència. Em va semblar impactant.
Hòstia puta. Com he de tenir això? S 'aprèn,
em va semblar impactant. No, és que és... No,
és que quan treballes des de casa, jo treballo
des de casa, o sigui, el teu rang d 'activitats
semidistretes per mirar no és molt ampli, d 'acord?
Llavors, el curling per mi va ser bo. M 'ha anat
bé aquesta setmana perquè estava disponible.
Jo els vaig veure quan els els suecs van guanyar
i tal. Exacte, em va anar molt bé. Primer vaig
ficar allò de les... Saps allò que corren en
un rinc patinant? Fins que vaig veure aquella
holandesa, o sigui que tenia com el cul amb dos
síndries, tio, i vas deixar de mirar perquè ja,
tio, aquí hem de treballar. Això és per treballar.
Jo no faig cap comentari aquí. Marc, anava a
dir, com has notat que tu... Em va semblar impactant
que corren a 50 per hora i van maquillats. No
m 'entenc, això. Val. No, no, o sigui, escolta,
si tu vols fer -ho d 'esports... Com has notat
que tu no has tirat de la teva vida hores i hores
mirant la sotana perquè tu et dediques a mirar
aquestes coses i a tenir coneixements científics
raríssims, superobscurs. Però sense respostes,
perquè això de córrer no hi ha resposta. No,
no, és molt fort, és molt fort. Vas mirar científicament
però no tens resposta. No hi ha, no hi ha resposta.
Potser vols aprofitar per fer -li alguna pregunta
a l 'Andreu, perquè fa 48 hores tu no el coneixies
de res. Sí, però he fet molta recerca, eh? O
sigui, he sopat amb tu cada dia durant dues setmanes.
Hi ha coses a la internet, a meves? O tens pàgina
de Wikipedia, per començar? M 'ha sigut difícil,
perquè a mi escoltar la sotana no em servia,
perquè no et coneixien a tu. Llavors, a mi el
que necessitava era gent que t 'entrevistés a
tu. I va buscat, no n 'hi ha moltes, eh? No,
ja t 'he dit, però... I el programa de relats,
m 'agrada molt. Estic subscrividíssim. El primer...
Només per escoltar, és que no recordo com es
diu el noi dels amics dels arts. Jo estic baixant
a Vidreres, també, perquè els meus pares tenen
una casa a Lloret, històricament. I sé que no
he arribat gaire a Lloret, però em va fer molt
mal. Em va fer molt mal, em va fer molt mal.
Jo estava escoltant... Les veritats, a vegades,
ho fan mal. Però estic molt content d 'aquest
podcast, la veritat. Sort que ho dius tu. L 'anècdota
em va semblar que... A quin moment et vas adonar
que havies de deixar això? Ell es va adonar perquè
un puto nen argentí de l 'institut li va dir
que què fotia donant classe quan ell podia estar
cantant. És que això em sembla la millor anècdota
que m 'ha deixat donar. Em va semblar... Ho he
fet jo, eh? Qui són aquesta gent del foment?
És una fundació de Girona que és foment dels
països catalans que el que fan és fomentar la
cultura catalana a través d 'activitats, a través
d 'escoles, a través de moltes coses... concerts
i tal, i la veritat és que els hi va molt bé.
És un senyor de... O sigui, el jefe és un senyor
de Girona que es diu Candy, que és un tio que
per Catalunya mataria i està gastant els seus
diners perquè el català no mori. Perquè és un
tio... No entenc com els hi va bé si només cobren
5 euros al mes. És molt barat, tu. Però inclús
algun convidat t 'ho va dir, eh? Sí, la Juliana
Canet t 'ho va dir. Aquella noia em va fer por
quan vaig veure la de l 'Instagram, eh? Ah! No
la vols de veïna, eh? No, no, no. Marc, tens
preguntes? Sí. Pensava que després de cinc minuts
de menjar -te de la teva secció potser vols aprofitar
el cinc que et queda. És que la meva secció,
imagina't, la meva secció es diu el racó. És
com els Sails Corner, sempre expliquen molt la
merda d 'aquestes. Bueno, sort que has sortit
del curling, perquè si no no sé què hauríeu explicat.
No, avui és coneixent l 'Andreu, saps? Ha sigut
el que he fet jo durant aquestes dues setmanes.
I la primera pregunta és per què? Nen, sopant
cada dia amb l 'Andreu, mirant l 'Andreu. Hòstia,
estan contents a casa. No, nen, que visc sol,
és l 'hòstia. Ah, vius sol? Clar! I així estan
contents a casa. Ah, que sí. Molt bé, molt bé.
Tothom content. Per què collons no ets presentador
del Joc de Cartes? No hi entenc prou. Què dius?
Home, de menjar. De menjar sí, però de cuinar
no. Però això no va molt de cuinar, això va més
del menjar. Sí, però va, per exemple, que jo
crec que el Marc Ribas, i ara segurament aquí
ficaran, doncs deu saber... O sigui, deu tenir
uns principis i una base de cuinar, sap coses
que jo no sé. O sigui, sap fer elaboracions,
o sap elaboracions que li poden portar, que jo,
per exemple, no sabria, jo què sé, salsa holandesa,
una salsa holandesa. Doncs jo ben bé, si aquella
salsa holandesa està ben feta amb la recepta
tradicional o no, o hi han afegit un punt de
no sé què, a mi això em costa més veure -ho que
el marriba, segurament. Saps què? Mira, és que
m 'estàs... És que quanta gent creus que està
veient aquest podcast per saber si la de piloteta
gira per la dreta o l 'esquerra o per veure -te
a tu? Va veure't a tu, no? Això és el mateix
que el Mar Ribas, ningú li importa la salsolandesa.
Juga més el rotllo de la taula, saps? Sí, a mi
m 'agradaria presentar -lo, no dic pas que no,
perquè a més a més són molts diners, però...
Ah, sí? Es cobra, això? Joder. Més que aquí,
sí. Home, sí, està molt ben pagat, això. No sé,
a TV3 la sotana no sé si està ben valorada. De
moment. Ara manen qui manen, eh? El país? Sí.
Llavors no sé si els nostres noms... No entren
bé, eh? No. No ho sé. Certa fricció. He dit que
no ho sé, eh? No estic dient res. Presumptament.
Presumptament i no presumptament. Tira milles,
Marc. Més. Has estat pregoner d 'algun poble?
No, tio, hi hauria de ser. No, eh? És que estàs
obsessionat. Com és que t 'obsessiona tant? Joder,
qui ho ha de ser de Girona? Digue'm qui hi ha
més. Ah, però tu vols el de Girona. Clar. Però
podries començar des de baix. No ho sé, podries
anar, no ho sé, al de Mora d 'Ebre per començar
algun, saps? Vols dir del sud? Des de baix quan
dius del sud? Vols dir inferior Girona o des
del sud? En pobles més petits. No, perquè, mira,
et diré una cosa. Si tu no fas la teva ciutat,
has de cobrar diners. Ah. No, està bé, t 'ho
compro. I si vas a la teva ciutat no compres.
Això és insider knowledge. M 'he documentat tant
per ser pregoner. Ah, bueno. I ningú m 'ho diu.
Jo no li compraré a Barcelona. I segurament ara
ja no sé si acceptaré, perquè saps? Quan tu demanes
molt una cosa i hi ha un moment que et diuen
ara t 'ho donem, ara no ho vull. Hòstia, jo crec
que movent quatre fils et podrem aconseguir alguna
cosa. Jo crec que nosaltres inclús. Sí, home,
a Girona. D 'algun poble. I què, i no? Aquí hi
pot haver un amiguisme. Aquí poden pensar que
hi ha amiguisme. Jo crec que no m 'ho està donant,
en llocs a l 'elles, perquè l 'oposició no ho
utilitzi com a cas d 'amiguisme que fiquen allà.
Però si tu ara mires els últims pregoners de
Girona... Què broma, no? A més, ella ha vingut
a la Sudana, si no me 'n recordo. Sí, en llocs
a l 'elles ha vingut a la Sudana. T 'estic tirant
de maroteca, eh? Sí, sí, sí, molt amic, molt
amic. És dels millors amics del meu germà. És
del 84, com el meu germà, i van anar des de Pàrvols
fins a Batxillerat junts. Aquí t 'ho dic. Què
més? Des de casa, què has vist? Quina part...
És que té una llista molt llarga i segurament
està recalculant. Quina part de la teva feina
que no es veu, que és invisible, et fa més ràbia
que no es vegi? Això ho faig molt, saps? I no
es veu. Doncs mira, diré una cosa, que això potser
els meus companys ara em mataran, però ho diré.
Sovint, moltes de les... No, moltes no. Algunes
de les seccions que fan ells, la idea és meva.
Oh! Apropiació cultural. O sigui, ells executen
de puta mare, però moltes vegades, o algunes
vegades, la idea els hi dono jo. Però ells executen.
I com et sents? Joder, que ells tres, que són
unes bèsties... humorístiques. Clar, li has donat
idees a guionistes, eh? Clar, em diguin que la
idea és bona, joder, em fico molt content. Evidentíssim.
Però no t 'ho diuen públicament, eh? No. És lleig
que ho hagi dit avui, eh? No, però és lleig que
ho hagi dit avui. Però com que m 'has fet aquesta
pregunta, jo l 'he hagut de dir. Però no és que
em molesti, eh? No em molesta que la gent...
Hòstia, ja tenim un sort aquí, eh? Però és un
punt de donar crèdit, no de dir, no, escolta,
això que va comentar l 'Andreu, tal, però...
No, no, no, però no cal, perquè al final som
un equip, perquè ell al final em salva en moltes
coses de les que jo faig, però vull dir que...
Eh... Em posa molt content que em diguin la idea
és bona. Evidentment, jo tinc la idea. L 'executaria
molt malament. Ells executant -la són els millors.
No hi ha ningú a Catalunya que executi millor
qualsevol idea dels altres que ells. I ells tenen
idees boníssimes. Però sí que de tant en tant
jo et deixo anar una idea i diuen, vale, sí que
és veritat que et deixo anar moltes idees. I
n 'hi ha que són horribles i no me les compren,
però jo, com a comercial de Porta Freda... quan
em diuen no, no tinc cap problema. Sí, és allò
que deixes com molts monos i algun escriu un
xèster. Vomito moltes coses i de tant en tant
d 'algun vòmit veus algun pèsol. Ah, mira, un
pèsol. Vaig dir que vaig tirar pèsols l 'altre
dia. Sí, el tema dels monos era més fi, potser.
Està bé, també, els pèsols. Sí, però tothom vomita.
Ah, més preguntes, va. Et deixo fer un parell
més, si vols, que són ràpides. Superpoder inútil.
Perquè vegis el nivell. Aquesta pregunta és seva.
Que jo tinc un superpoder... No, no, que el diguis.
Quin és el superpoder inútil? Que m 'agradaria
tenir. No, no, que el tens, que és teu. És que
no us l 'he explicat, tio. Quin és el teu superpoder
inútil? Un superpoder inútil és una cosa que
tu fas excepcionalment bé, la fas cada dia...
però no saps per què serveix. Ell, per exemple,
jo recordo una vegada que em vas comentar que
et sabies les lletres de les músiques que no
t 'agradaven, però no recordaves les que t 'agradaven.
I el meu és que jo sé interpolar matrícules de
cotxes en el sentit que tu em dones una matrícula
i et sé de quin dia és. I el del cúrnic també
et saps, tio. Això són superpoders inútils, són
coses, són grans habilitats que tu tens que no
serveixen absolutament per res. Ah, hòstia, jo
tinc una cosa molt bona que la gent potser no
sap, i és que pujo les escales de dos en dos
molt ràpid. Sí, soc una bèstia. O sigui, no em
guanya ningú. És algun tipus d 'obsessió, compulsió,
el tema de pujar? Segurament, segurament. Sempre
amb el mateix peu... No, això no, però pujo les
escales de dos en dos. Però d 'una manera tan...
M 'impulso d 'una manera que, bueno, semblo ser
involt, eh? Començo a qüestionar que sigui inútil
ara ja, eh? No, perquè... Té aplicacions, eh?
Jo crec que és un tema d 'eficiència, també.
Dius, l 'altre em queda massa curt, però aquest
és el meu pas natural. Per què m 'he d 'adaptar?
Però no tinc mai pressa, no vaig mai amb presses,
eh? Vull dir que pujo ràpid per un tema de...
I un superpoder. Se t 'ha vingut donat. Sí, sí,
no serveix per res, però... Hòstia, però és que
ho hauríeu de veure, quin impuls que foto, tu.
Quedó collonits, convides algun dia? Sí, sí,
potser faré una mostra en una... No ho sé, en
una escala. Quina escala ho podria fer? La Torre
Acbar? Home, diu -n 'hi -do, sí. Aquí hi ha quatre.
Aquí hi ha quatre. Va, va, doncs abans de la
pregunta de l 'audiència, si tinguessis un botó
que et permetés esborrar la fama i començar en
blanc, l 'apretaries o no l 'apretaries? No.
No m 'agradaries, eh? T 'agrada la fama, eh?
No, m 'agrada la fama no. No, m 'agrada la fama
no. T 'agrada que t 'agradin. No, però la fama...
O sigui, la... Suposada fama que vosaltres creieu...
Et torna l 'anonimat. Això és el que fa el botó.
La suposada fama que vosaltres creieu que hi
ha ve donada perquè jo faig una cosa amb els
meus amics que jo no vull renunciar a fer aquesta
cosa. O sigui, excepto la suposada fama... Si
a canvi puc fer el programa amb els meus amics,
que per mi és el més important. Deixa'm dir -te
que això ha estat ben respost. Sembla que te
l 'hagi passat. Però no, perquè has arribat quasi
tard. Sortida de polític. No es pot arribar quasi
tard. Si arriba quasi tard és arribar puntual.
Aquí ara estem... Ningú arriba quasi tard. No,
és binari. Arribar tard és binari. Arribes tard
o no arribes tard. Però quasi tard no es pot.
Corregiu un científic. Això que t 'endús a casa,
eh? En un altre podcast no t 'ho hauries endut,
això. Millor que 1 .000 euros. Podem passar a
la meva secció? Vinga. Què? He posat sexiòlegs
només perquè volia posar la meva cançó, ja està.
És l 'excusa per posar una cançó del meu grup.
Qui són aquests? És el meu grup, és un grup de
punk rock que tenim al català. Com es diu? Res.
No, a més, el grup ja no està actiu. Ja no està
actiu, o sigui que hi ha poca cosa. No, tenim
una pregunta de convidat. El convidat anterior
sempre envia una pregunta. A veure què. Ara t
'ho direm. Tampoc ho coneixes. Hola, Andreu.
Quan busques Andreu Joan a la Google... T 'autocompleta
amb Andreu Joan a la nòvia i Andreu Joan a la
parella. Què opines dels programadors que han
inventat aquest algoritme autocompletat? És un
programador, eh? Clar. Toca't els ous la pregunta
que t 'has tocat, eh? Sí. Perquè, perdona, que
jo sigui estúpid, si l 'autocompletar, o sigui,
l 'autocompletar que et fica parella i nòvia,
és que és el que més busca la gent. Perdona,
que no... Estava la pregunta, jo abans que la
pregunta és, és conegut qui és la seva nòvia
o no és conegut? No tinc nòvia. Ah, vale, perfecte.
No tinc nòvia ara, clar. No sé. Ara no. Si fiquen,
ho haurien de ficar sense. Jo crec que realment
aquestes suggerències... No sabem si busquen
pel morbo de saber qui és o per si en té o no.
La seva pregunta és per què surten aquestes suggerències.
Sí, pel general és perquè ells creuen que tu
anticipen que vas a buscar. Llavors la majoria
de gent, si ho anticipen, és que ho pregunten
molt. M 'ha dit, la pregunta és què em sembla.
Sí, quina opinió tens que l 'autocomple... O
sigui, que si fiques el meu nom, el que busca
més la gent és per una altra persona? És horrorós,
no? Perquè, o sigui, voldríem Andreu Joanola.
Científico. Sí. O Andreu Joanola, estudis. Andreu
Joanola, estudis. O Andreu Joanola, mita. Per
exemple, imagina't, no? Bueno, la gent busca
això. Però no. Clar, fica Andreu Joanola i l
'interès d 'Andreu Joanola no és Andreu Joanola,
sinó és una altra persona. Llavors, no estic
d 'acord. No estic d 'acord. O sigui, no t 'agrada
com ho han programat, eh? No m 'agrada el que
busca la gent. No, no, el que han programat sí
que m 'agrada. Està ben fet. Està molt ben fet,
perquè tot el que t 'estalviï feina, per mi està
molt ben fet. Tot el que estalviï feina, encara
que sigui clicar una lletra. per mi està molt
ben fet. No, però això bàsicament el que és és
que hi ha l 'heurística de la gent, es mira a
tu i diu, cony, aquest tio té una nòvia que està
bona. Tu creus que és això, eh? Com és això,
clar, si no. Hòstia, no ho havia pensat mai.
També és estrany buscar -ho a Google, perquè
si vas a Instagram segurament és el primer que
es troba. Sí, clar, però aquest noi potser en
treu 10 anys a mi. No, el programador no té Instagram.
No, jo tampoc en tinc. Tampoc no malament. Andreu.
volia trencar una llança a favor del paper que
jugues a la sotana que és el paper de presentador
que tu de fet també has comentat en alguna ocasió
que t 'has arribat a sentir com si tu estiguessis
allà bueno, hi ha orquestres, uns amics que són
els cracs inferior, inferior no volia dir -ho
jo, però vas tenir una època que no volies presentar
a la sotana i tot això Una de les coses que passa
quan ets presentador és que has d 'estar més
pendent, per exemple, el rellotge, per exemple.
Ah, què? El Joel, no? Xafi, el d 'això, que deixi
parlar el convidat, no sé què. Com ho aconsegueixes?
Pensa que a mi em costa molt perquè, com a neurodivergent,
haver d 'estar pendent d 'això, de les converses,
de tots els sorolls que sento per aquí i tot,
és molt complicat. No hi ha cap soroll, eh? No,
però un guion, sé tu molt, el meu cap és un lloc
molt fosc, Andreu. Ah, bueno, clar. La banda
aquesta de la rock que teníem. Sí, sí. Tinc moltes
seqüeles. No, és que diu, els sorolls que hi
ha per aquí... Moltes seqüeles, moltes seqüeles.
Com ho fas per estar pendent de la conversa a
la vegada que gestiones tot això? És una cosa
de fer programes, programes, programes, programes,
que ja et surt sol, que és com ja... És una comparació
odiosa, perquè odiava aquesta comparació quan
me la deia el meu pare, però és... com el cotxe
quan canviaves de marxa, ja. O sigui, que ja
no saps ni... O sigui, saps quina marxa portes,
però no saps ni com has arribat a tenir aquella
marxa. Llavors, presentar el programa és ja com...
com si diés un transatlàntic, vale? Velocitat
d 'aquesta de creuer. I has d 'anar tirant, i
has d 'anar tirant. O sigui, jo miro tota l 'estona,
estic mirant el rellotge dels collons. Clar.
Tota l 'estona estic mirant el rellotge, estic
mirant i ja pensant en la secció que vindrà,
no després, sinó després de després. Però no
sents que estàs una miqueta menys connectat al
que està passant i que ho has de fer tu perquè
els altres puguin disfrutar? Algú ha de fer -ho,
clar. Algú ha de fer de Sergi Busquets. Clar,
però això no t 'ho retribueixen, no t 'ho agraeixen
tampoc. No, però és una feina bruta. Sí, però
jo després no faig un guió... tan ben fet i amb
bromes tan ben fetes com ells. Llavors, perquè
ells brillin i facin aquestes coses, jo brillo
de l 'altra manera. És el que he après a fer.
Llavors, cadascú lo seu. O sigui, cadascú lo
seu i ningú és més i ningú és menys. En algunes
d 'aquestes respostes he vist com una miqueta
pensament autolimitant, no? Hòstia, jo no sé
fer això, síndrome d 'impostor, jo no arribaré
aquí, ells són brillants, jo faig el que puc...
On està el teu sostre? On et veus, tu, en 10
-15 anys? En 10 -15 anys, eh? On pots arribar,
Andreu? Estarem en una crisi d 'edat impressionant.
És important que no m 'ho tingueu en compte.
D 'aquí 10 -15 anys m 'agradaria molt seguir
-me dedicant a la comunicació. M 'agradaria molt
seguir fent coses amb els meus amics. M 'agradaria
molt segurament fer tele. No sé on és el meu
sostre, perquè encara no ho he provat tot. Llavors,
si jo hagués provat de fer un programa diari
a la tele, et diria, doncs... Aquest és el meu
sostre, però com que no ho he fet, no ho puc
saber. També pot ser que d 'aquí 15 anys torni
a ser comercial, que a mi no em faria absolutament
res tornar a vendre i tornar a les ventes i no
em caurien els anells per fer -ho. De fet, jo
vaig deixar les ventes per un tema de... O sigui,
no de prioritzar només la comunicació, sinó que
jo vaig dir, hòstia, si d 'aquí 10 o 15 anys
no deixo de ser comercial... m 'estrenaré empenedint
moltíssim de no haver -ho provat, de què hagués
passat si. Llavors, quan ho vaig fer era perquè
tenia com una estabilitat general que es donava
el cas que ho podia fer i que si no sortia bé
tornava a fer de comercial. I si d 'aquí 15 anys
estic fent de comercial, no voldrà dir que no
ha anat bé. O sigui, era evident el moment que
vas dir, va, em tiro a la piscina. Hi havia aigua.
Hi havia una mica d 'aigua, hi havia el marge
d 'un any. Hi havia un marge d 'un any, un any,
un any i mig. Llavors, ara crec que en porto
tres. Bueno, i estan bé, eh? I estan bé. Llavors,
però és el que dic, tornar a fer de comercial,
que a mi m 'apassionava moltíssim. Sí que és
veritat que, havent provat això, m 'agrada més
això, però no tota la vida pots fer el que a
tu t 'agrada. I a mi vendre m 'encanta, llavors.
Quan vulgui ser comercial faré un... faré un
programa. Ho estic pensant ara. Vinga, endavant.
Faré un programa per veure quina empresa en vol.
Que vinguin empreses que vegin el que sé fer
per vendre i aviam quin vol. Un factor X, no?
Un factor X de feina. Saps? I que la gent digui,
has d 'anar en aquesta. I aquí s 'acaba el meu
llonsis de... Sí, té una edat de caducitat molt
clara. El primer dia encertes i ja està, s 'ha
acabat el programa. I els ensenyo, escolta, Manufert,
Manufert jo què sé, 45 .000 l 'any, 55 .000 l
'any, però les condicions són aquestes, les variables
són aquestes, les comissions són aquestes. Una
em dóna cotxe, l 'altra no. Què agafaríeu vosaltres?
Seria un programa que decidirien... Segur que
no decidirien, decidiria jo, que sempre és on
em fiquin més diners. Cap allà vaig. Molta transparència,
ens agrada. Jo pensava que ho volies fer al revés,
com una operació en triomfo de comercials. Això
seria guai. Això estaria ben fet. Saps què passa?
Que els comercials estan molt mal vistos. Ui,
tant. Però molt malament. És que són la força
laboral que empuixa l 'economia. Sí, però tenen
totes aquestes menes de cursos que et fan. Jo
he fet cursos i he passat vergonya. Sí. D 'anar
a cursos de vendes. Els cursos de vendes, segurament...
Ui, les convencions de vendes. Mare de Déu. Són
les coses que passes més vergonya. Que de cop
et diuen... Ven -me aquesta ampolla! Bueno...
Estic pagant per venir a aquest curs. Com que
t 'he de vendre aquesta ampolla? Què faries?
Això es fa. Com a Madrid. Es fan així i es fan.
Vem amb aquesta ampolla. Quina pressió. Com la
vens? Davant de tothom. I tu dius... Posa aquesta
ampolla o no? Si no, a la Bosnia era una altra
que la voldrà. Quina mala exempla. Hi ha com
una mena d 'actitud d 'això del logo de Wall
Street i tot això, que per mi és fastigós. I
tota aquesta gent... Hi ha comercials molt i
molt bons que saben fer la seva feina, però tots
aquests coachs que hi ha de... T 'ensenyaré a
vendre... No, tio, escolta... Totes les coses
que m 'estàs ensenyant aquí són coses hipotètiques
que poden passar en una venda. Vull dir, deixa'm
anar al carrer i ja n 'aprendré i tal. Llavors,
els comercials estan molt mal vistos, però perquè
les empreses els fan ser mal vistos. Saps? O
sigui, el típic que truca i diu hola, truco de
bona font perquè no sé què, no sé quantos, tal,
tal. Perquè el seu incentiu és el bònus. Clar,
llavors, s 'aprofiten d 'això, saps? I estan
mal vistos i el que tu dius, sents els comercials,
o sigui, sents un tio que vengui... Les coses
no es venen. No es venen, és evident. Però la
gent els té mal vistos, saps? Com, uf, hi ha
el comercial aquell, uf, que pissau, ves. Però,
clar, estàs fent la teva feina. També, i va arribar
un punt que jo empatitzava molt amb els comercials
i era com molt pacient amb... Vale, et truquen
de bo de font, no els pengis perquè a tu no t
'agradaria que et pengessin, acompanya 'ls, però
clar, hi va haver un moment que era, tios, tot
el dia. Tinc una reunió, nois. Igual que el tio
que et va robar el retrovisor, saps? Segurament.
Si m 'està veient el del retrovisor, un equip
de color marró que em vau robar al barri de Gràcia,
jo, si me 'l torneu a instal·lar, és un tema...
Us el pago, eh? Molt ben robat, us el pago. Però
instal·leu -me 'l bé, sisplau. Perquè la policia
ja em mira raro. Quan hi ha un cotxe de policia,
no l 'avanço perquè em dirà... Va sense retrovisor.
Hòstia, no ho sabia, no? Clar. Clar, i dic, no,
me l 'acaben de robar. No, però estàs al punt
que si para la policia pots jugar una mica o
no? O sigui, que et coneix i... Estàs en aquest
punt o no? M 'ha passat dos o tres cops, només.
Dos o tres cops m 'ha passat que m 'ha parat
la policia i he dit... Hòstia. Però merda si
el tio és de l 'Espanyol, no? I segurament és
d 'algú que no li agrada molt. Merda si... Si
et pots girar en contra, vull dir. A mi normalment
que em pari la policia no m 'agrada. No, és dolent.
Com a dada, eh? Com a dada que dono. Llavors...
no penso, o sigui, quan veig un cotxe de policia
freno i dic estirant -ho cap on t 'hagis de tirar
i jo ja... i moltes vegades estic bé però et
sents tensionat, sí, perquè tenen poder sobre
tu mateix, tenen el monopoli de la violència
és molt bèstia i se't fot al costat un cotxe
de policia ja fots una cara que dius Tranquil.
No et preguntes quina cara poso. Sí, quina cara
poso. T 'estàs empitjorant la situació perquè
em paranoies de... Amb què em podríem pillar?
És com que vaig rodat un odorant, saps? Potser
no porto roda de recanvi, merda. No porto roda
de recanvi. Els papers. Els papers, no sé què.
I després et comences a fer... I els tios estan
tranquil·líssims allà segurament parlant de Jordi
Wild. Correcte. Última pregunta, perquè ens hem
quedat sense temps. Home, us ha passat volant,
això. És que he arribat quasi tard. Bueno, quasi
tard, exacte. Diuen que les desavinences entre
socis passen quan els projectes són o molt bé
o molt malament. Generalment la gent es pensa
que és només quan van molt malament, però quan
van molt bé, també. Quant n 'heu tingut més,
vosaltres? segurament... Gràcies, ampolles, diu.
No, el Marc, no, és una batalla perduda al català.
Sí, sí. No està a Girona, per començar. No, perquè...
No, escolta, Marc, no t 'interrompis, que queda
un minut. Nosaltres hem tingut sempre problemes
per temes de... És molt infantil, això que et
diré ara. Ai. Són deseminences pel fet de parlar
per WhatsApp. Ah. O sigui, pel to, el no sé què,
un s 'enfada, un salta i tal. Es perd molta resolució.
Llavors, no fem reunions, nosaltres. Parlem cada
dia per Telegram, no per WhatsApp, parlem per
Telegram, perquè som així. El grup està a Telegram.
I és pel to, per la manera que ho dius, per...
Potser has tingut un merda dia i contesta ràpid
i l 'altre s 'ho agafa malament i tot això, però
per l 'altre no... Per exemple, pels diners no
hem tingut mai cap mena de problema. Ho reinvertiu
tot? Perquè jo entenc que ja no viviu d 'això.
El Patreon, per exemple, és... Ho torna a ficar
tot. O a la barra fa un soparet. Uns amants.
No, ens ho repartim cadascú el seu. Us ho repartiu
cadascú el seu, no és allò de dir... Però deixem
diners. Va, una bossa. Val. per pagar molts impostos,
sobretot. El de la bossa ha quedat allà sota
un coixí, saps? No, ho guardem a la conta, això
ho porta l 'Enric i el gestor. Sí. Sort que no
ho porta el comercial. I per si, jo què sé, de
cop hem de fer alguna cosa, però si no ens ho
repartim. Ens ho repartim a parts iguals, tots.
O sigui, tots cinc. Molt bé, Andreu, escolta,
doncs moltes gràcies per l 'altra experiència.
Ha passat volant. Moltes gràcies a vosaltres
per convidar -me, escolta, m 'ha estat un plaer.
Ara ja saps de què va el programa? No, no. Fantàstic,
ja l 'he d 'alabar. Ara t 'ho expliquem quan
acabi. Però he vist dos perfils molt diferents
de persona. Llavors crec que va d 'això, no?
Bueno, no ho sé, eh? No ens ho havien dit mai.
Ens ha sintonalitzat. Bueno, això què feu? Ara
ho traieu i no? Això està en directe amb streaming.
El Marc fa coses, vull dir, el Marc és el que
treballa. No em deixis malament No et deixarem
malament Un plaer i molts èxits Us ho mereixeu