Ara sí. Ara no vols dir tonteries. Ben tornat,
Marc. Pensava que no arribaries a l'episodi.
Jo estava patint, eh? Quan és l'últim cop que
has dormit? A part de la migdiada d'avui. Ja
fa quasi dos dies. Com era l'aventura de tornar
d'Orlando. Història boja, eh? Vinga. Jo tenia
que tornar d'Orlando a Madrid. Havia d'estar
aquí el dilluns al matí. Saps quin dia és avui,
no? Tinc dificultats. Tinc el cervell que està...
Ara mateix, mentre parlem, està rellenant una
reclamació per les hores extres no retribuïdes
que està fent avui. M'està dient què estàs fent
aquí ara mateix. Havia de tornar el dilluns d
'Orlando. A mi no m'agrada viatjar. Però l'única
cosa que m'agrada viatjar és poder fer servir
l'aplicació que es diu Flighty. No. és el Disneyland
de la gent que els agrada els avions, perquè
et diu, per exemple, l'avió... L'avió en què
voles, on està l'avió que volarà amb tu, d'on
està venint, i et dona com està connectat amb
totes les bases de dades dels repositoris d'alertes
dels aeroports, et dona inclús els retards en
temps real abans que la pròpia aerolínea està
molt bé. És súper recomanable. Flighty és un
desenvolupador indie d'iOS, que ja se'n veuen
pocs d'aquests, i està molt bé. I això t'ho
explico, perquè... el vol que m'havia d'agafar
a mi venia de Madrid a Orlando, llavors tornava
d'Orlando després a Madrid, que era el vol que
havia d'agafar jo. I, no sé, al cap de mitja
hora d'haver sortit aquell vol, va agafar i
va tornar cap a Madrid. Aquell avió, després
d'horització de cabina, imagino que mascaretes,
i va tornar a Madrid. Llavors, clar, van cancel·lar
el vol perquè, evidentment, aquell avió mai va
arribar a Orlando, no? I va arribar a Madrid,
per això. Va arribar a Madrid. Et passa això
en un avió i... Sí, sí. Jo tindria dificultats
per mantenir la compostura. Ho faria creient,
ja t'ho dic jo. No, no, és que... I aquesta
és la raó, perquè va cansar el vol, i després,
clar, evidentment, no hi ha vols d'Orlanda o
Madrid que a cinc minuts em van haver de posar
cap a Miami, i aquest matí he sortit cap aquí
i porto això bastant rato sense dormir i et dic
que el meu cervell està fent hores extres ara
mateix. Carles, benvingut. Bona tarda. El teu
viatge fins aquí no ha estat tan atrafegat, espero.
No, ha estat amb taxi perquè plovia. De pal.
Sí, perquè abans no m'havies dit, no? El que
triguen a conduir des de... Venies de Sade, si
no me'n recordo malament, i després has dit
que estaves al taxi pensant, mira, com jo, saps
que plou? Avui que condueixi un altre, no? Igual
per mi ens trobava bé. Vaig a presentar -te per
la gent que no conegui aquest senyor que ens
acompanya avui, Carles Trenchs. Avui ens visita
l'home que porta el concepte de la masia als
pitstecks. Aquest, si vols estar ben servit,
fes -te tu mateix el llit tan català i que tan
no gaire lluny ens ha portat històricament llevat
del Barça. Crec que aquí és on ha funcionat bé.
La resta és un concepte que tampoc ens ha ajudat
moltíssim. I el nou fons que estàs muntant comença
amb un component català internacional, reflectint
la idiosincràsia de Barcelona, ciutat que mira
cap enfora de les Olimpíades del 92. Inversor,
operador i estratega amb colze de ser, ara al
capdavant de Masia VC, un bon bici, Venture Capital,
Carles té una de les reputacions més unànimes
de l'ecosistema. En 12 anys encara no ha sentit
a ningú que ràgida tu, el qual és estrany perquè
dels inversors en el món que em moc jo... La
gent diu una miqueta de tot. Segurament en passi
12 més, perquè és un tio íntegre, el que jo sempre
he trobat, disposat a ajudar, i segurament aportes
molt de valor a les teves invertides. De fet,
un dels indicadors més clars de si algú és un
bon inversor és que els fundadors i fundadores
el volen per segona, tercera i quarta empresa.
I això, en aquest cas, jo conec diversos que
tot venen a buscar sempre dels primers o el primer.
A l'altra banda del pèndol... Trobem alguns
inversors que viuen només dels desprevinguts,
no ells, a qui li poden fer males passades, com
t'invierto, però m'he quedat del 51 % d'empresa,
i si no me deies, hi ha altres inversors, les
dic que no t'invierten, i ho dic en castellà,
perquè, curiosament, els que jo conec parlen
només en castellà i fan aquest tipus de coses,
val? A títol personal, inverteix també com a
business angel, ha vist passar més rondes que
un DJ de festa major, i, de fet, vam reconnectar
fa uns anys, a notari. signant la inversió que
ens uneix als tres homo -startups que estem aquí,
les milaneses Berto. Ostres! Ah, no ho sabíeu,
m'he guardat aquí. No ho sabia, no ho sabia.
Que bé podria ser, com diu el nostre benvolgut
Pere Vallès, pot ser que haguem pagat la milanesa
més cara de la història. Ja veurem si funciona
o no, a veure al Berto com li va. No, tenim fe
amb les milaneses. Tenim fe. Ah, bueno. Tot i
que, a veure, ara preguntarem pels responsables
de Forquilla, però si hi ha algú que ens pot
portar a la Champions de les start -ups, un fons
com el vostre, i les relacions institucionals
que teniu, perquè ja hem passat massa temps jugant
l'Intertoto, com en temps de Van Gaal i Radom
i Nantich, coses que probablement el Marc no...
referències que no està agafant. Perdona, deixa
que en talli, però si em donessis referències
actuals... Tampoc les agafaria. No, no, et diria
que no les agafaria, però aquestes perfectament
sí. Ah, vale, aquestes sí, perquè era jove. Sí,
sí, de jove era un gran seguidor del Barça, inclús
havia anat a seguir -lo fora del camp del Barça,
l'havia anat a veure estar a veure la Champions
fora als estadis, sí, sí. Tot de sorpresa, avui.
I els sòcits de les start -ups de Barcelona mereixem
alguna cosa millor. Per tant, parròquia, foca
terrestre, poseu -vos la faixa, capital risc,
si ho haureu dit d'er. I traieu el porró, avui
entra a l'estudi Carles Trenchs. Benvingut. Moltes
gràcies, moltes gràcies. Què t'anava a dir?
Tenim molts temes per tocar, n'hi ha un de rabiosa
actualitat. Ahir li passo un WhatsApp... Abans
que res, abans que res. Domini per la història,
eh? Masia .vc em sembla un domini espectacular.
Quan me'l va passar l'Àlex vaig pensar, bravo,
dels dominis bons que... Com a curiositat, Xatgepeta
no reconeix el .vc com a URL, no el munta. Revisa
l'actualitat. Ahir et passa un WhatsApp dient,
ostres, no tenim res d'actualitat, farem programa
normal, però no hi haurà actualitat. I patapam,
avui ha passat una cosa que canvia bastant el
panorama de les start -ups. Pot canviar, pot
canviar, però... Ho explico. Avui, a Davos, la
Comissió Europea ha anunciat que es posa en marxa
un concepte que es diu la EU -INC, que és un
concepte de societat europea que vol assemblar
-se, d'alguna manera, si hagués de fer un símil,
al que és la Delaware Base Company, als Estats
Units, que bàsicament el que es busca és tenir
una entitat legal que... que vindria a ser com
el 28è estat de la Unió Europea, però que aquesta
entitat legal, al final, és un entorn, jo diria,
homogeni, estàndard, per qualsevol companyia
de la Unió Europea, i això té tres objectius.
El primer és... estandarditzar legislació i que,
per tant, invertir en una companyia de França,
d'Holanda, de Barcelona o dels nòrdics sigui
exactament el mateix. El segon és que això faciliti
la mobilitat d'inversió de multitud de països.
I el tercer lloc és que això no es faci en contra
de la fiscalitat de cadascun dels països. Perquè,
al final, aquesta entitat el que acabarà necessitant
és una companyia que són els empleats. Tu pots
ser una companyia europea, però al final estàs
treballant a Barcelona o ets una companyia europea
que estàs treballant a qualsevol altre mercat.
El fet que aquesta entitat es posi en marxa jo
crec que pot ser un punt d'inflexió molt important
pel que s'anomena les noves companyies de tecnologia
d'Europa. Els grans emprenedors europeus en
aquest moment tenen companyies americanes. estan
creant una companyia a Delaware majoritàriament
i això al final té un cert efecte d'escapitalització
i quan tu li preguntes a aquests emprenedors
per què òbviament el mercat americà és més gran,
òbviament hi ha més capital Però un dels grans
factors que hi ha és, escolta'm, les primeres
rondes d'inversió són molt fàcils de fer als
Estats Units. En segon lloc, a tot el tema d'Stock
Options, amb aquesta entitat és relativament
fàcil de fer. I en tercer lloc, per als inversors
americans, allò és un estàndard, no? És a dir,
invertir allà, te lo sabes de memòria com lo
haces. Poder disposar d'això, ostres, pot ser
un primer gran salt, no?, per creure'ns que
realment des d'Europa es poden construir companyies
globals. Però és curiós que surt d'un moviment,
que és bottom -up. Surt d'Andreas Klinger, potser
ha estat en altres, en un cercle tancat, que
va començar a generar aquest interès i dir, ostres,
necessitem el EU Inc, European Union Incorporated,
per veure si es pot fer alguna cosa per fer una
miqueta de pressió, per fer una miqueta de lobby.
I ho han aconseguit un any després. Rarament
surt això de... Sí, sí, jo crec que ha sigut
un... és per terors el barret han sigut l'Andrés
que potser ha sigut la cara visible però n'han
tres founders han sigut molt founder oriented
han creat jo diria un community un community
darrere molt important que validés aquesta visió
formada per l'ecosistema de fundadors i l'ecosistema
d'inversors europeus i bàsicament el que s'ha
fet és plantar -se a Brussel·les i anar a veure,
en aquest cas a la comissió, i anar a veure els
diferents comissaris, anar a veure els diferents
governs i explicar la realitat. També t'he de
dir que a vegades aquestes iniciatives necessites
d'aquest com a extern que t'ajudi. Jo diria
que podem agrair això en gran part al... president
dels Estats Units. Trump al final és el que ha
fet més per Europa, o pot fer més per Europa,
per aquest concepte de cohesió i de pensar d
'una manera conjunta a Europa, que no passa abans.
I a dia d'avui els polítics europeus, la Comissió
Europea, qualsevol iniciativa que vagi en aquesta
línia avança més ràpid. Ha sortit Macron amb
ulleres de sol. a fer la roda de premsa a Davos.
Vull dir, deuen haver treballat molt. Deuen haver
estat en una reunió molt llarga si es surti a
Molleres de Sol. No sé jo el protocol com és,
però jo crec que no pot sortir Molleres de Sol
a aquest tipus de rodes de premsa. Digues, Marc.
Pregunta tangencial. Fa dos episodis vam fer
una ronda de prediccions. I una de les preguntes
que li vaig fer a l'Àlex és si la Unió Europea
seguiria tenint 27 membres. a final d'any, aquest
28è compta com a membre o no compta com a membre?
Perquè recordo que vas dir que sí, eh? O sigui,
que tindria més. Val. Jo crec que no... No m
'he llegit en detall la legislació al darrere,
però jo us diria que crec que no té entitat jurídica
com a membre, com a estat. Amb la qual cosa,
jo crec que... No et sumaria. Encara tens 11
mesos per consolidar l'aposta. En qualsevol
cas, quan es posi tota l'aposta dels fons d
'inversió i les tardes que entrin allà i incorporen
-se allà, ja tindran més GDP que molts països
que són candidats. Que m'està fent un a un de
països tipus Montenegro, Albània, Macedònia del
Nord, coses d'aquestes, a veure si entraven.
¿És el primer cop en tota la teva carrera que
la geopolítica afecta tant el fundraising? A
veure, jo el que diria és que en aquest moment
el grau d'incertesa és més gran. I jo crec que
la incertesa, al final, juguen algunes coses
a favor i unes altres coses en contra. La realitat
és que la incertesa ha vingut per quedar -se.
És a dir, no és un entorn de... És a dir, si
mirem des del Covid, va ser el primer shake que
vam tenir de l'economia, ostres, des de llavors,
gairebé cada any han anat passant coses molt...
molt importants, que potencialment podrien ser...
Amb la qual cosa jo crec que els empresaris,
les decisions, estem començant a pensar -les
més enllà d'aquest entorn macroeconòmic, que
al final no podem controlar. Al final no podem
controlar. Amb el qual jo et diria que crec que
els diferents dirigents i els diferents empresaris
han internalitzat que la incertesa ha vingut
aquí per quedar -se i formar part de la nova
normalitat. I, per tant, pensar que el teu mercat
serà exactament igual els propers 10 anys, i
quan jo estudiava la carrera, et deia en plan
així, estrategicos, a 5 i a 10 anys. A dia d
'avui, la estratègica a 5 anys és ciència -ficció.
Però aquesta incertesa... No ve com derivada
del mitjà sobre el qual es suporta la política.
Exemple. Abans era possible que hi hagués un
president gordo. Ho invento perquè tot funcionava
per la ràdio i era el mitjà dominant. Tenies
a Roosevelt i gent així que no era atractiva.
Churchill avui no podria ser president. Clarament
no, perquè no és una figura... Tinc dubtes, però
és igual. El concepte de Churchill no podria
ser president en el sentit que després de...
la introducció de la televisió, qui t'apareix?
T'apareix Nixon, t'apareix Kennedy, és a dir,
gent, cony, que davant de càmera funciona bé.
O sigui, no veus que la incertesa ve de la mà
que, igual, ara el que funciona bé és el clip
dels 20 segons i ara el president que funciona
bé és el clip dels 20 segons i la política es
mou a clips de 20 segons? Sí, jo diria... Els
lideratges estan canviant. És a dir, el que...
Si tu definies que era un bon líder polític,
no?, fa 10, 15, 20 anys... i tu mires els líders
polítics de dia d'avui, no s'assemblen en res,
en moltes d'aquestes coses. Jo crec que vivim
del missatge ràpid, calent, immediat, i per tant...
Però al final els polítics els escollim nosaltres.
És a dir, podem parlar de com són els polítics,
però al final els polítics responen... Sí, però
la inferència que hi ha hagut de certs mitjans.
canalitzadors de notícies, i que era de sobte...
Estic d'acord, però és un reflex, estic totalment
d'acord, com de la societat, i no vull caure
en aquesta idea de dir, no, és que, m'ho invento,
jo no sé, en els anys 20 era millor, que, per
cert, això també té un nom, es diu cronocentrisme.
Sí, correcte. És que sempre ens donem... Science
Corner. Science Corner, sí. No vull caure en
el cronocentrisme aquest de dir, no, és que la
bona política era la dels anys 30, o la de, no
sé, o la de... Roosevelt. Tu deia perquè potser
és el que ens mereixem perquè és el que estem
votant al final Jo crec que la gran diferència
que tenim i jo crec que és una de les grans dificultats
que com a població tenim és que de fet podem
escollir què volem sentir què volem llegir, què
volem veure Fa 20 anys Hi havia com si haguéssim
medis més o menys generalistes, que havien de
donar com si haguéssim veu en una banda i en
una altra. Hi havia mitjans de paper que més
o menys... I si tu volies tenir una mica de dir,
oi, vull saber un poc què passa, doncs escolta,
em compro l'avantguarda del país i el món, i
allà tens una mica la visió. Tu, a dia d'avui,
perfectament pots viure escoltant una ràdio,
uns podcasts, veient unes notícies, de gent que
pensa exactament com tu. Clar, la cambra d'Eco.
I el món fora d'allò no existeix. Per tant,
és molt difícil a dia d'avui fer canviar persones
de maneres de pensar, perquè al final jo estic
reforçant el pensament que jo tinc constantment.
Per tant, jo diria, els líders polítics el que
estan fent és parlar amb les seves audiències.
No estan parlant per tothom, estan parlant pel
seu, com si haguéssim, grup... Sí, sí, o sigui,
estan capitalitzant en aquesta idea que sembla
tan evident però és tan fonamental com que cadascú
veu una realitat diferent del món. Sí. Però al
final la política és molt fàcil, eh? És que t
'atitud i me pongo jo. O sigui, si hem de simplificar
-ho, és forma per això. I després hi ha un altre
punt, que és el sexapil del poder, que al final,
ostres, uns polítics al final, ostres, decideixen
coses molt rellevants per tots nosaltres. Per
mi, jo us diria... La qüestió, jo et diria, que
és per mi rellevant és que el món econòmic o
les regles econòmiques amb les regles polítiques
encara mantenen, jo et diria, les formes de forma
separada. I això és el que jo crec que l'economia
de mercat encara està més o menys funcionant.
Última pregunta dels Estats Units perquè vull
centrar -me més en el que passa aquí i com podem...
d'alguna manera defensar -nos. Construir el
missatge positivista aquest de EU Inc, etcètera,
de moment de construir Europa. Clar, Estats Units
sempre ha estat una miqueta com el port segur
a l'hora de fer negocis. Hi havia tot de guerres
pel món, però almenys jo faig business amb Estats
Units i Estats Units és un valor segur. Sempre
són gent orientada a negocis, són gent que posen
el business per davant de tot. Potser aquesta
percepció canviarà amb l'escenari que tenim
ara. I de fet... Tot això impulsat per grans
fons, inclús de Venture Capital, les grans plataformes,
els hyperscalers, que no només han fet les donacions,
sinó que públicament han demanat el vot per Trump.
Ostres, jo no sé fins a quin punt això afecta,
en el curt plaç, en el llarg plaç, les ferides
curen, però aquesta percepció que teníem d'Estats
Units, de jo vull fer negocis, vaig a Estats
Units, perquè és el lloc més estable del món,
en aquest sentit. O sigui, no podem defugir que
al final cadascuna de nosaltres tenim unes percepcions
personals. Jo sempre he dit que per mi Estats
Units sempre ha sigut el germà gran amb el qual
m'agradaria amirallar -me. És a dir, o aquell
company de classe que tu dius, ostres, va com
molt avançat respecte teu. Ostres, últimament,
no? I no m'agradaria posar Estats Units amb
totes les persones, amb tots els americans, però,
ostres, el... la visió que està transmetent el
president Trump s'assembla més a un bullying
en aquest sentit aquell company de classe que
ve a fotre -la i que vol guanyar sempre i que
no solament vol guanyar sinó que a part vol demostrar
conforme ell és el número 1, etc. I això al final
et canvia la percepció dit això, el mercat americà
és un mercat enorme està format per moltíssimes
persones excepcionals els millors centres educatius
del món per mi estan als Estats Units és un lloc
on qualsevol persona que tingui ganes de progressar
per si sol tira i per tant no hem de cometre
l'error de veure la figura del president dels
Estats Units amb el total dels Estats Units però
sí que és veritat que les percepcions hi són
i que per tant les ganes de les persones de fer
més o menys aquí també hi són. Ha passat de ser
el primer de zumo sol a ser un ciberbulli criptobrown,
una miqueta, eh, als Estats Units, o sigui, realment
el canvi de paradigma ha estat, bueno, trencador.
A nivell europeu, perquè clar, tu has dit que
amb la iniciativa EU Inc posem un nou pseudoestat
membre per fer la regulació i tot això, clar,
ens posa a competir, és com l'equivalent en
futbol de quan es va crear la Champions, no?
De dir, val, cadascú pot ser un... cabeza de
ratón en els seus ecosistemes locals, però de
cop i volta ara us enfronteu als guanyadors de
les lligues i subcampions de les lligues de la
resta de països. Per tant, el Barça podia ser
molt bo, el Madrid podia ser molt bo, però ara
t'enfrentes al Chelsea, al Manchester, al PSG,
al Bayern de Múnich, etcètera, etcètera. I aquí
es crea una altra divisió. A nivell... Si haguessis
de fer un rànquing, en quin creus que està Barcelona?
Quina posició està Barcelona a nivell europeu
avui en dia? Jo crec que Barcelona clarament
juga a les Champions. O sigui, estem a la Lliga
aquesta, no estem a la UEFA ni a l'Intertoto.
Jo crec que estem a la Lliga de les Champions.
Però som al 15 d'Europa. Ens quedem a 8 anys?
Depèn, perquè pots tenir un bon any en aquest
sentit. Però no estàs en el top 5 en aquest sentit.
Ara, jo crec que ens hem guanyat el poder jugar
a la Lliga Europea. i jugar -la bé i a mi m'agrada
molt aquest simil del futbol perquè al final
si et fixes què és Barcelona aquest concepte
és una start -up de Barcelona què és una start
-up de Barcelona a dia d'avui en un món tan
líquid com el que vivim tu ets una start -up
de Barcelona és una start -up que està constituïda
aquí Bueno, pot ser, no? Però, escolta'm, i si
són dos founders, un founder català i un founder
d'Estats Units, que tenen una de la World Base
Company, però que tenen 40 persones treballant
aquí? Això és una companyia d'aquí? Un let go,
per exemple. Doncs potser sí, no? Estàs construint.
Ostres, vale. I si tu resulta que ets una companyia
d'UK? que sou tres founders i un dels founders
se ve a Barcelona i tot el growth de la tècnica
encara que és una companyia que és UK related
és una companyia de UK però estàs en aquest entorn
de Barcelona o tu, dos catalans i te'n passes
a White Combinator i aixeques calés a San Francisco
però tens l'equip tècnic aquí companyia de catalana
o és una companyia... Però reaccionat amb això,
i tornant al tema dels 28, perquè potser és molt
entrar al detall, però la fiscalitat d'una companyia
de 28, com queda? Perquè jo, per exemple, si
jo monto una demà i estic aquí, a qui li pago
l'impost de societats? Al País 28 o li pago
a Espanya? Perquè això fa una mica la diferència
aquesta de, no, si jo tinc aquí una SL amb el
meu founder i muntem l'empreseta, doncs, home,
sí que és veritat que la riquesa es crea aquí,
perquè tinc aquí les oficines, pago els empleats
aquí, aquest senyor va al súper, i llavors casar
amb ell funciona millor, també. Sí, correcte.
Correcte. Però no és el mateix que l'empresa
sigui una societat catalana, o espanyola, en
aquest cas, i deixi tota la riquesa en el país,
no? Llavors, és veritat, abans m'havia quedat
al cap això, el del 28, És un país, entitat com
a tal, fiscal, on es paguen els impostos? O això
cadascú...? Hauríem de mirar una mica la lletra
petita, perquè encara s'està desenvolupant.
Jo diria, els tres objectius principals de crear
aquest país número 28, aquesta EU Inc, és, en
primer lloc, tenir una legislació comuna en els
27 estats membres, i que, per tant, si tu has
de constituir una companyia, que sigui el mateix
protocol. a qualsevol dels 27 països, perquè
estaràs aplicant la normativa d'aquell entorn.
I això, per mi, és una cosa que simplifica. Per
fer -vos una idea, jo avui soc un inversor, avui
invertim en una companyia d'Alemanya, per exemple,
tu vas al notari d'Alemanya, has d'estar físicament
a la sala i el notari llegeix des de la primera
paraula fins a l'última i tu et pots passar...
amb aquests típics pactes d'accionistes, no?,
d'aventure capital de 300 pàgines, 8 hores.
Aquí això no passa. Aquí això aquí no passa.
Però la legislació alemanya ho tens, no? Llavors,
si tu miressis a cadascun dels països, però en
canvi t'has de sacar el NIE aquí per poder ser
en aquest sentit. Llavors, el primer que fas
és, escolta'm, independentment d'on inverteixis
d'Europa, des d'un punt de vista de, escolta'm,
normativa legal, no?, mercantil... Ostres, el
mecanisme serà igual. Això et dona una simplicitat
a l'hora de constituir una companyia i d'aixecar
diners relativament fàcil. Això que tu dius,
ostres, però això per al founder, ok, perquè
li simplifica la vida, és molt important. És
molt important per poder atraure inversors, per
una banda, paneuropeus, i per una altra banda,
americans. Especialment en etapes inicials. És
a dir, si tu ets una companya que va com un tiro
i aixeques una ronda de 50 milions d'euros,
no et preocupis, que el fons ja pagarà a un gran
bufet d'advocats d'aquí i et farà tot perfectament.
Però si tu ets una companya que estàs començant
i estàs aixecant una primera rondeta de mig milió
d'euros, 600 mil, i tu tens un inversor d'Estònia
que vol invertir 100 .000 euros en la teva companya,
a dia d'avui, ostres, això és un mal de cap
molt gran. Llavors, el fet de tenir aquesta...
posició, jo et diria, d'estat 28, o d'EU Inc,
o de companyia europea, el que automàticament
fa és que tu ets accessible a la inversió de
qualsevol inversor dels estats membres, i per
un inversor americà sol s'ha d'aprendre una
legislació, que és la legislació d'aquest entorn.
Per tant, per mi aquest és el primer entorn.
Un cop tens això fet, si aquesta companyia ha
de treballar, al final necessitarà persones.
I aquestes persones hauran de treballar físicament
en algun lloc. Llavors, per això, aquesta companyia
sempre tindrà, com a mínim, una subsidiària.
I aquesta subsidiària és on pot contractar empleats.
Aquesta seria la S .L. espanyola. Exacte. Si
tu estigués a Barcelona, tindries una S .L. espanyola.
Propietat, 100%, de la companyia que tens en
aquest cas a Estats Units. I, per tant, llavors,
aquí... t'aplicarà, com siguéssim, la normativa
fiscal o la normativa laboral del país on t'ho
tinguis en aquella societat. I perdona que t
'he tallat, però tornem a lo dels punts de Barcelona,
que m'estava interessant molt, que has ficat
els diferents exemples de nivells de què es considera
una empresa a Barcelona. La fundada aquí, la
que té el founder aquí, la que s'ha muntat l
'equip tècnic... O sigui, crec que ho estaves
vinculant amb la imatge de marca de la ciutat
mateixa, no? Correcte. És a dir, per mi, el que
és rellevant de Barcelona és que es construeixen
coses a Barcelona. És a dir, que tu tinguis les
persones aquí amb la capacitat de construir companyies.
Després que això formalment sigui una societat
de Delaware, d'un altre lloc, ens és una mica
igual. Al final, nosaltres, per construir noves
empreses, per construir nous productes, per construir
noves solucions, necessites dues coses. Dues
coses, sobretot. Tal i ni calés. Són les dues
coses que necessites. O sigui, no som puristes
amb l'ESL, ens és igual, si no munten l'ESL,
si vénen aquí estem contents, també. Jo crec
que sí. Sí, sí, no, no, està clar. Jo crec que
sí. Mira, hi ha una companyia portuguesa que
jo crec que apunteu -vos -la, perquè serà molt
famosa en un temps, que es diu Biorce, Biorce,
amb B alta, d'acord? El fundador és el Pedro
Coelho. El Pedro Coelho és un portuguès serial
entrepreneur. És una persona que ha treballat
en multitud de companyies i l'última companyia
que tenia era una companyia que feia headhunting
en temes de health tech i, per una altra banda,
feia una CREO. Una CREO és una Contract Research
Organization, que és una companyia a la qual
subcontractes experiments mèdics per farmacèutics.
Aquest senyor té una història molt interessant.
Al seu pare li detecten un càncer terminal, li
donen mesos de vida... I ell, una mica com que
es torna boig, diu, a veure, de quina manera
jo puc posar amb el meu pare algun d'aquests
tractaments experimentals per poder tastar. I
es dona compte que no hi ha cap sistema que permeti
fer el matching entre tots els medicaments que
estan sortint en fases terminals al seu part.
El tio es busca la vida. aconsegueix algun tractament
per al seu pare i el seu pare viu un any més
de vida. Gràcies a la seva feina, allarga la
vida del seu pare un any. Quan això li passa,
ell descobreix la visió que vol fer en la seva
vida. Vull ajudar a accelerar el desenvolupament
dels fàrmacs perquè més gent pugui salvar -se.
Ve amb la seva companyia i comença a pensar com
ho ha de fer. I aquest noi decideix construir
aquesta companyia, a saber on? A Barcelona. I
per què decideix fer -la a Barcelona? Primer,
perquè havia fet un Erasmus a Barcelona. O sigui,
la importància... La importància que aquest noi
havia viscut uns mesos, perquè s'havia vingut
a Barcelona, i li agradava la ciutat, qualitat
de vida, etcètera. Però més enllà d'aquest entorn,
jo diria, personal, hi ha dos aspectes molt racionals
que hi va perdre. Un, ostres, si jo vull... a
crear una companyia que acceleri el desenvolupament
de fàrmacs amb intel·ligència artificial, ostres,
Barcelona té alguns dels principals hospitals
que fan les fases clíniques de desenvolupament
de fàrmacs. Per tant, estar a prop d'aquests
hospitals és quelcom important. Però la segona,
i que és molt ambiciós, és jo vull atraure els
millors professionals d'Europa. I diu, ostres,
si he de portar un tio de Dinamarca... he de
portar un tio de Londres, he de portar un tio
de Polònia, he de portar un tio de Suècia, he
de portar un tio de França, convença'ls perquè
vinguin a treballar a Barcelona i és més fàcil
que no s'hi munti una oficina a París o s'hi
munti una oficina tal, que em costarà més, calés,
i que no tothom té ganes de fer -ho. Aquest tio,
a dia d'avui, d'aquí a poc sortirà anunciat
una ronda molt gran, en aquest moment són 55
persones treballant, solament hi ha 5 espanyols.
I és una companyia, jo crec que serà de les grans
companyies d'EI. És una companyia que la Holco
és portuguesa. Perquè ell, quan va construir
la companyia, ell és portuguès, el va construir
a Portugal. Té un subsidiari aquí. Aquesta és
una companyia de Barcelona o no? Ostres, per
mi, tenir amb el Pedro aquí, tenir un equip de
cinquanta i pico persones, desenvolupant el producte,
tècnics, etcètera, és veritat, no? No és una
SL, com tu deies. però per mi clarament forma
part de l'ecosistema d'aquí. Com deia Jordi
Pujol, el català és qui treballa i viu a Catalunya,
per tant, en aquest cas, si tu dónes una start
-up, treballis, la incorpores aquí o no, és irrelevant,
l'important és que... No, però el meu punt és
el de marca Barcelona. Sempre s'ha utilitzat,
abans de les start -ups, era design made in Barcelona,
l'arquitectura made in Barcelona. Sempre la
marca Barcelona és un d'aquells pocs casos que
a nivell mundial la marca de la ciutat és molt
més gran que la marca del país. Connotacions
polítiques a part, però Nova York, París, Barcelona,
Roma... I poques més. Però és que diria que Barcelona
és ara... O sigui, l'actiu social de dir...
Viatger pel viatger del món. Vas per... No, where
you come from. Sí, sí, exacte. En el moment que
la teva boca pronuncia la paraula Barcelona,
és el concepte aquell que quan tenies 18 anys
és un baixacalces. No, no, és increïble. Directe
a Instagram. No, no, però t'ho dic la veritat.
Ja tens com el teu interlocutor dient... Oh,
Barcelona, un dia la meva mare va anar i es va
enamorar de la ciutat. Exacte, però sempre, eh?
És infal·lible. És infal·lible. T'anava a preguntar,
les relacions institucionals... que hi ha com
a fons, i entren una miqueta més en Masia. Donem
una miqueta de context històric, tu havies estat
capitanejant, que s'acabi del risc, has estat
creant altres fons, fons de fons, ara et llences
en Masia Bici, no? Arriba un punt en què, clar,
Espanya, inclús Barcelona en particular, mai
havia estat percebuda com una ciutat per fer
créixer una start -up, era una ciutat molt bona
per començar, però històricament sempre hi havia
el, diguem, el correbèu aquest de quan arribes
a Series A, t'has d'anar a buscar pasta fora.
I la gent se n'anava a Alemanya, als Estats
Units, a Londres, etcètera, etcètera, inclús
a París més recentment, no? Això ha canviat.
L'ecosistema de start -ups, ja sigui d'aquí
com Madrid, han començat ja a tenir fons de més
creixement, no? Kibo fa poc, va llançar un fons
de 120 milions, els de Seaya, K Fund, han arribat,
han arribat supertard a la festa, val? Suposo
que és un tema de maduració d'ecosistema, però
històricament, què va passar? Typeform. cantocs,
les històriques d'aquestes, o travel, perquè
no agafaven capital d'aquí, perquè deien si
puc accedir a capital d'Alemanya, però no és
una connexió immediata, potser ho feien perquè
eren fundadors de fora, però la típica startup
fundada per catalanets estava restringida a buscar
capital aquí. Aleshores, aquí ve la meva pregunta,
una intro molt llarga. La relació interpersonal
entre fons? Com funciona? És a dir, els partnerships
aquests històrics de... Jo soc un fons que li
trobo... O sigui, un fons més orientat a CIT,
però li passo deal flow als que estan en fase
growth a un target global, Alemanya, no? Com
sol funcionar això, la dinàmica aquesta? Primer,
per puntualitzar, Masia el que nosaltres anomenem
és un angel fund, i el concepte d'angel fund és
un concepte... relativament nou en el nostre
entorn, però bàsicament el que ve a dir és que
nosaltres invertim en la mentalitat d'un business
angel, en el sentit que som molt ràpids, els
tíquets són relativament petits, vol dir que
nosaltres no liderem rondes, sinó que el que
fem és complementar rondes, etcètera. I intentem
ser de molta ajuda en les primeres etapes, en
el que s'anomenen el prellevó i el llevó. I
això... el que ens permet és estar molt a prop
del fundador perquè nosaltres no tenim calés
per poder posar series A, series B, series C.
Llavors, el que fem és, escolta'm, t'ajudem
en aquesta etapa inicial. Llavors, com ho fem,
això? Perquè al final el Pepe i jo, que som qui
ho estem muntant, tenim la capacitat que tenim,
no? Doncs bàsicament el que fem és que en aquest
fons una part molt significativa dels diners
que nosaltres gestionem ens els han posat, ens
els estan posant, en aquest moment portem 40
emprenedors d'èxit de Barcelona. Per tant, 40
persones que ja han construït companyies a Barcelona
i que les han fet créixer i que en molts casos
inclús les han venut i que ara estan tornant
una mica més en aquest àmbit. I això per què
és important? Per dos motius. Un, perquè aquestes
persones tenen les connexions de nous emprenedors,
nova gent que està muntant coses, etcètera, i
per tant això ens ho canalitzen. Llavors, nosaltres
què fem quan ens porten projectes d'aquest tipus?
Al llarg d'aquests anys, el que nosaltres hem
construït és una relació molt important amb fons
especialitzats internacionals de capital llevo.
I per què és això important? Perquè si tu estàs
construint des de Barcelona una companyia global,
la nostra recomanació és que tu aspiris... a
que et financi la companyia inversors que et
permetin obrir mercats o que tinguin coneixements
amb el teu producte molt especialitzats. I per
tant, si tu estàs construint una primera companyia,
m'ho invento, en el món del tech bio, amb computer
science aplicat a ciències de la vida, ostres,
no agafis solament diner català. Ostres, quins
són els tres millors fons de computer science
aplicat a life sciences que hi ha a Europa? Hi
ha un fons a Alemanya que es diu Amino Collective.
Bé, escolta'm, vés a fer el pitx en aquests tios,
que tenen aquesta mentalitat paneuropea. I això
és el que fem nosaltres. Per tant, el que nosaltres
intentem és, a emprenedors d'aquí que tenen
aquesta mentalitat global, ajudar -los a connectar
amb inversors, amb prellevó i llevor. que tenen
una especialitat amb la seva indústria o amb
la seva tecnologia i que poden sumar des del
moment inicial. De tal manera que tu, des del
dia 1, tinguis un sindicat d'inversors que hi
hagi... un catalanet, que som nosaltres, que
són els que, potser, som més generalistes i que
et podem ajudar més en temes del dia a dia, però
que tu portis algú que està mirant totes les
companyies de TechBioHealth d'Europa i que,
per tant, inverteix al CERN de Suïssa, o inverteix
a l'Imperial College, o inverteix al Max Planck,
igual que pot invertir en el Supercomputing Center
d'aquí de Barcelona. Per tant, el nostre rol
és... La resposta és sí. Has de connectar. I
al final, el rol d'un inversor, la gent pensa
que és financer. Ara entrarem a això. Sí que
entrarem. I és people business. Però abans d
'entrar -hi... No, espera, que acaba. Està relacionat
amb l'anterior. És per entendre si s'entén
bé el punt que acabes de formular. Els teus contribuents
al teu fons, com si diguéssim, són els teus alpis,
serien emprenedors... catalans d'èxit. Aquest
seria el púl de catalanets que tens, no només.
O que viuen aquí. Sí, exacte. Però l'objectiu
final no és posar la llavor, m'ha agradat molt
que utilitzis la paraula llavor perquè no em
facis visit. Ja va sent hora que comencem a fer
paraules catalanes per dir les coses que toquen.
Sí. Sinó que l'objectiu, més enllà dels diners,
és connectar amb el que seria el que ve després
d'aquest cid, però perquè no ho faci aquí, sinó
perquè ho pugui fer en un espai paneuropeu. Correcte,
és que tu, si tu vols construir una companyia
d'impacte global, és que tu anar a vendre et
costa el mateix anar a vendre a Madrid que anar
a vendre a París, que anar a vendre a Londres
o que anar a vendre a Nova York. És a dir, al
final agafar un avió i anar a tenir. Tu què necessites?
Que algú t'obri la porta. Si tu solament tens
inversors d'aquí, el nivell de connexions que
els teus inversors et poden arribar a donar...
estarà donat en aquest ecosistema. Si tu tens
una ambició global, ostres, intenta construir
un ecosistema d'inversors que et permetin que
siguin complementaris, que tinguin un coneixement
de producte, un coneixement de marques, etcètera,
en aquest entorn. I en el nostre cas concret,
ostres, nosaltres no coneixem totes les indústries,
no coneixem totes les tecnologies, però si tenim
la sort de tenir dintre del nostre grup del pis...
emprenedors que hagin construït companyies en
aquella indústria en concret, ostres, és que
per mi és obvi, no? Escolta'm, et presento, no?,
fundador d'aquesta companyia amb aquest emprenedor,
no?, d'èxit, no?, que et pot ajudar, no? Heu
d'orquestrar molta feina, no?, perquè al final
hi ha el concepte aquest de, i podem entrar en
aquest tema, eh?, podem obrir aquest maluc, que
és el de l'inversor aporta valor, d'acord?
Hi ha visions molt radicalitzades, molt polaritzades,
d'aquest tema. Jo, la meva experiència, el que
he vist, i també parlant amb molta gent de l
'ecosistema, és... t'involucres, aportes molt
valor, depenent en quina etapa de la vida estàs.
És a dir, quan tens molt poques inversions, ostres,
tinc dues o tres inversions, em volco en elles.
A la que comences a tenir -ne més, és com una
distribució inversa, una power law inversa, deixes
de fer -ho perquè, clar, de cop i volta, ostres,
l'overhead de gestió de firmar un pacte de socis,
anar al notari, no sé què, ara t'ajudo a fer
fundraising, tal, tal, tal, de cop i volta, potser
a tu també et van millor les coses. I no pots
aplicar tant de temps, no pots dedicar tant de
temps a les teves invertides. Fins que arriba
un punt de trencament en què probablement ja
en tens tantes que vius ja només de business
angel. Potser t'ha anat bé el negoci. Per tant,
en el principi de la teva carrera d'inversió
i al final de la teva carrera d'inversió és
on aportes més valor, crec. Quan estàs més ocupat
perquè tu tens una empresa que et va bé, és on
no aportes tant. Però clar, el que m'estàs dient
és que vosaltres sí que... orquestreu tota aquesta
gent, aquesta porró de 40 persones, que diuen,
mira, necessito que algú que tingui experiència
en Bitubisa, en monetització, en mudança pricing,
doncs vinga, truco a tal persona i li faig això,
li fas aquesta feina. Mira, però és que al final
és com tot, no? Jo sempre dic una cosa, vaig
tenir un profe a l'MIT, que es deia Ken Morse,
que parlava que tu havies de ser, en qualsevol
indústria, una persona amb les tres Ks. I diu,
you know the market, know people in the market,
and you are well known in the market. Tu necessites
aquestes tres coses. En el món d'inversió és
exactament el mateix. Tu has d'entendre com
funciona això, has de conèixer molta gent i has
de tenir una certa marca personal per poder -ho
tenir. Per què dic això? Perquè al final jo puc
arribar on puc arribar amb el meu entorn. Si
som capaços de... de crear com siguéssim aquesta
community, aquesta comunitat d'inversors dintre
de Masia, que cadascú pugui aportar en alguna
cosa concreta, ostres, el valor que pots arribar
a fer és molt més gran. Et poso un exemple. Tenim
un LP que és l'Ixam Aguant. L'Ixam és un d
'aquests exemples de Barcelona by Choice. Americà,
enginyer, manta companyia, una en un concret
amb el món d'EdTech, ostres, li posa diners
Bessemer, li posa diners Junius Converventus,
al final la companyia la compra a Google, està
durant dos anys com a director de producte d
'educació de Google, ostres, si fa dos anys i
mig, el tio decideix sortir i venir a Barcelona.
Ostres, poder tenir l'Ixam, ho dic per un exemple,
vinculat a Masia, ostres, per mi és un luxe titànic.
Per què? Perquè si tenim una companya en el nostre
portfolio que ha d'anar als Estats Units i ha
de fer tres entrevistes amb tres bicis, ostres,
és que l'Ixam té un network... molt important
per poder fer això. O inclús a vendre a Google.
Segurament no ho sap la persona. Però el que
vinc a dir és que aquest concepte de community
driven, que en altres ecosistemes més madurs
funciona de forma normal, jo crec que a Barcelona...
ha arribat en aquest punt d'inflexió on això
comença a funcionar. I és el que estem intentant
construir a Masia. Sí, o sigui, perdona el teu
contrapunt d'abans, eh? És que saps què passa?
La paraula que és difícil és aquesta de valor.
Jo crec que en el paraigües aquest de valor s
'han volgut posar més coses. I a vegades semblava
com que... És un meme, s'ha convertit en un
meme de... Exacte, i llavors com que el pròxim
que m'inverteix fons internacional americà o
europeu és igual a ja ho he fet, saps? Vull dir,
ja tot el que havia de fer ja em puc relaxar,
que ja funcionarà bé... Les xapes ajuden, igual
que si tens certificacions... Però pel que estic
escoltant, com que el punt aquí és més... Jo
sempre he sigut molt... És que has donat un punt
que ha sigut interessant, que és el de dir, no,
és que si jo me'n vaig a Nova York, clar, perdo
el network. Això és una cosa que és megareal
i molt poca gent ho pensa de manera implícita.
O sigui, tu ets l'ogí d'això. Cada dia que
passa, amb tota la gent que parles i et reuneixes,
el teu capital social a Barcelona és acollonant.
Però és una cosa que, com que vas fent a poc
a poc i sense pensar -t'ho gaire... potser no
et dones compte. Jo a vegades també ho penso,
perquè molta gent em ve a mi i em pregunta, escolta,
saps d'algú que no sé què? I si, hòstia, sempre
tinc una resposta. I a vegades penso, hòstia,
com és que sempre tinc una resposta? És una mica
això, no? És aquest concepte que a poc a poc
has anat construint, com una reputació, o t'has
anat teixint una xarxa, o un network, digue -li
com vulguis, que t'ha portat en aquesta posició.
Clar, el que estic entenent és que el concepte
és... portar això una mica a escala, però oferir
-ho a l'emprenedoriat que està... Si aquesta
paraula existeix. M'agrada, eh? Emprenedoriat.
Déu -n'hi -do. Déu -n'hi -do, eh? Que està
sota el paraigües del teu fons, no? Sí, o sigui,
al final nosaltres donem la possibilitat que
s'accedeixi. Al final que l'emprenedor és lliure,
eh?, de fer el que vulgui, no? Però sí que és
veritat que, especialment en les primeres etapes,
que tu estàs construint les companyies... Ostres,
poder tenir algunes converses, poder tenir algunes
intros, és molt rellevant. Respecte al valor,
jo crec que tot el mèrit de les companyies és
els founders. Els inversors, si algun mèrit tenen
és d'haver encertat en posar -li uns calés i
d'haver obert la seva agenda. Jo crec que són
les dues coses que podem fer. I la tercera, que
això és una mica més, jo diria, depenent dels
casos, és que si tu tens molts anys, t'has equivocat
moltes vegades. i al final, com has vist moltes
cagades que han passat, ostres, quan et veus
un founder que va cap a un lloc, tu li vols dir,
escolta'm, no sé si ho fas bé o malament, la
meva història és que jo una vegada vaig invertir
en una companyia que va fer això i no li va anar
gaire bé. Aquí t'ho deixo, i a partir d'aquí
cadascú ho tingui. Però crec que són les tres
coses màximes que podem aportar. Més enllà d
'això, zero. Hi ha un altre valor implícit, que
és el de... Clar, vosaltres, en Masia, us heu
posicionat al capital llavor, val? Però tu estàs
involucrat en Aldea. Per tant, és un fons de
fons. Per tant, suposo que hi hauria una relació
directa de dir empresa que invertim aquí, que
va molt bé, després ja tenim el vehicle per allà.
O sigui, Masia no fa el follow -on, com a tal,
però tu estàs al pis amb altres fons, o potser
només amb Aldea, ja tens un vehicle des del
qual poder invertir més tard, no? O no? No tan
per invertir més tard, sinó per co -invertir
en aquell moment. Quan nosaltres vam decidir
muntar l'Aldea, que va ser just després del Covid...
Un altre bon nom, per cert. Bueno, és que Masia
i l'Aldea venen per aquí. És que m'estàs guanyant
amb els noms. Estan realitzats. El nom de l'Aldea,
el mèrit és del Gonzalo Rodés, del meu soci,
que volia un nom que fos femení. i que fos, com
els anglesos parlen, humble, humilde, en aquest
sentit. El capital, en general, té nombres com
Miura, Black Rock, Black Toro... O sigui, té
coses com molt... Quan al final el nostre únic
mèrit és d'intentar fer allocation de recursos
en diferents llocs. Per què li dèiem Aldea? Perquè
una mica la nostra visió és, si volem invertir
a Europa... Nosaltres pensem que el món del venture
capital a Europa s'està transformant. A Europa
els nous inversors són exemprenedors, la gent
que està muntant fons de capital risc són exemprenedors,
que tenen un expertís, una expertesa molt gran
en un determinat vertical o en una determinada
tal. I nosaltres vam decidir, escolta'm, per
què no muntem un fons de fons, no muntem un vehicle
d'inversió, que es dediqui a mapejar tota la
nova generació de fons de capital ja bo que hi
ha a Europa? I intentem identificar quins són
els millors en intel·ligència artificial, en
blockchain, en tech bio, en robòtica, en diferents
verticals. I anem a fer una inversió en cadascun
d'aquests fons. Per tant, la meva feina, jo
et diria, del 2020 al 2024 va ser patejar -me
a Europa, parlar amb prop de 400 fons, i acabar
escollint 25 -30 fons que, segons nosaltres,
eren els millors. En primeres etapes, en aquells
àmbits molt concrets. És a dir, tu no aixeques
diners d'un family office... L'Aldea aixeca diners
d'un family office i llavors el que nosaltres
fem és un fons a fons. Llavors aquests diners
els posem dintre d'altres fons. Fem un sistema
de fons. Perfecte. Però què és el que et dona
aquest sistema de fons? El que et dona és que
tu has mapejat i has dit quins són els tres tios
que més saben de Tech Bayo en Europa. Este, este
i este. I tu... ets inversor en el seu fons.
Llavors, això ho muntem i això està funcionant
molt bé. És un producte molt financer, molt bo,
que funciona per family offices, etcètera. Perquè
la gent... pugui entendre el concepte, que hem
parlat molt d'index... És com un index fund.
És exactament el que anava a dir, aquest concepte
d'index, o invest -me, sisplau. Agafem... És
que tenim un quasi nou patrocinador i el tenim
que anar mencionant de tant en tant, perquè el
vagi ho sapiguent, que ho serà. Doncs això, que
inverteix en diferents fons indexats, però al
final tu ets propietari del Cistella. Si tu diguessis,
per exemple, la nostra tesi és jo crec que Europa
construirà entre... 50 i 100 unicornis els propers
3 anys. De quina manera tu tens participació
en aquests... És impossible que tu puguis invertir.
Llavors què fas? Dius, ostres, anem a intentar
identificar quins són els millors inversors de
capital llevor i anem a posar diners en els seus
fons. Amb la qual cosa tu tens una participació
indirecta... en aquesta tipologia de gent. Quants
diners ha de tenir algú per entrar a aquest fons?
A l'Aldea, 250 .000 euros. Això és el tiquet mínim
per poder invertir en el fons de fons. Exacte,
en el fons de fons de l'Aldea. Llavors tenim family
offices, tenim alguns wealth individuals, algunes
institucions, etcètera, que són els que ens posen
els diners. Però llavors muntem això, muntem
l'Aldea i... ostres, el primer fons de fons funciona
molt bé, invertim en 23 gestores, 28 fons, que
a la vegada inverteixen en 1 .000 companyies
a Iguassabà i a Europa. 1 .000 companyies a diferents
ecosistemes. I jo rasco i em dono compte que
de les 1 .000, solament hi ha 12 a Barcelona.
I dic, ostres, com pot ser? Com pot ser que...
Tu en parlaves abans de la Champions League,
no? Sí, exacte. D'acord, no som Londres. Les
dades no estan allà. 12 .000, no fotem. M'estàs
pixant en la nomància. No fotem. Llavors, agafo
l'avió i me'n vaig a veure'ls. I li dic, escolta'm,
com és que no estàs venint a Barcelona? I em
diu, mira, som tres tios, tenim recursos limitats,
estem a Berlín, i allò que anaves del network.
I d'on invertim? Ostres, d'on tenim massa crítica
de projectes o on coneixem gent. que ens pot
passar als projectes, no? Carlos, és que jo faria
el mateix. És que jo mai em plantejaria el dir,
no, és que mira, me'n vaig a Londres a muntar
una empresa. És que jo a Londres no... És que
no conec ni el forner. Llavors, el millor fons
de TechBio, en la meva opinió, un dels millors,
està a Berlín. I on inverteix aquest tio? Inverteix
a Berlín, a París, a Múnich, a Zúrich i a Londres.
I és on ell agafa l'avió i se'n va a mirar
els projectes per allà, no? I tu dius, oye, ¿y
Barcelona? I dius, oye, Barcelona, no sé, voy
una vez al año, tal, tal. I llavors jo penso,
dic, ostres, i això és com va néixer Masia. I
Masia va dir, ostres, anem a fer una cosa. I
si fem de scouter, o geador, com en el futbol,
no? De coses que veiem que són més o menys interessants
aquí, i diem, escolta, he vist aquest spin -off
del Supercomputing Center, escolta, fons a Berlín,
te la presento, jo he conegut el founder... Tiene
sentido... Llavors et poden passar dues coses.
Una que aquest et diu, perfecte, però és que
hi ha otra companyia en l'imperial col·legi
que fot el mateix i tal, tal. A mi, com a inversor,
m'ha salvat la vida. Perquè, ostres, o et diu,
no, no, ostres, té tot molt de sentit, inverteixo.
Per mi, invertir aquí és disparar a volon parado,
no? És a dir, ostres, jo he fet l'escòtion d
'un tio que em sembla interessant, l'he posat
en contacte amb un inversor especialista paneuropeu,
si aquest decideix invertir, a mi, coi invertir
amb ell? Té molt de sentit. I aquest va ser una
mica l'origen de Masia. De fet, Barcelona té
una estranya relació amb els fons de capital
risc europeus que volen venir a obrir una oficina.
N'hi ha hagut diversos que ho han fet i han
recollit cable. Ja sé, perquè no han anat bé.
També el cas de Target Global, no sé si briga
també al final es va quedar o no. Em sona que
n'hi ha uns quants que han obert oficina i l
'han acabat tancant perquè han dit al final no
hi havia tant deal flow. Jo crec que és que Barcelona
té una cosa que és que té com... una part de
start -ups que està molt sobreexposada i té un
altre cercle, un altre subecosistema, que és
aquest precisament, el d'Express i tal, que
construeixen una miqueta en silenci perquè no
necessiten serial founder, gent que ve dels Estats
Units i que està en un sabat i construeix una
empresa aquí, i aquest deal flow no el troba
ningú. O que és el que trobem, una vegada ho
hem comentat, només entre founders. Aleshores,
clar, els inversors aquests d'Alemanya, de Suïssa,
de Londres, que venen d'aquí... obren l'oficina
i l'acaben tancant perquè diuen al final no
hi ha tant deal flow com per justificar, no? Ara
us esteu posicionant una miqueta com el Xavi
del Venture Capital, no? És a dir, per nosaltres
passaran totes les pilotes, jo crec que és el
que hauria de passar, i vosaltres repartireu
joc, val? Quina és l'estratègia? Com no tens
conflictes d'interès? Imagino que alguns et
demanen tenir preferència o no, no hi ha exclusivitat,
entenc. És que al final jo et diria... Al final,
els projectes són de tothom. És a dir, tu no
tens cap... Jo l'únic que faig és... Jo em veig
amb un founder. Normalment, com funciona això
és un dels nostres LPs ens diu si has conegut
un founder, l'hauries de conèixer. I, per tant,
t'arriba al founder per prescripció. Llavors,
tu fas un cafè amb ell i dius, ostres, té sentit,
i fas una sèrie de preguntes. I tu dius, ostres,
això de tot el meu network d'inversors... pel
que m'està dient, a qui li preguntaria jo? Doncs
jo li preguntaria en aquests tres. Clar, però
no hi ha primera opció de dir que no? Per exemple,
poso un exemple d'avui. M'ha vingut a veure
una companyia que fa una plataforma educativa
per... per un tema mèdic, per gestionar el que
són els sistemes de PET, els d'imatge. Però
es veu que hi ha una carència brutal en el món
de formació amb temes tecnològics mèdics. És
a dir, tu vas a la carrera de Medicina, t'ensenyen
Medicina, tu vas a la carrera d'Infermeria,
t'ensenyen Infermeria, però a dia d'avui tu
estàs fent servir catxarros que potser... En
cap d'aquestes carreres hi ha ningú que t'ensenyi
com funciona l'últim element. Aquesta gent ha
muntat una plataforma educativa mundial. per
formar en aquests tipus. És un bon punt, aquest,
eh? És l'ironhack del... Bueno, ara començo
a veure l'ironhack dels fontaners i electricistes
que diem sempre. Jo ja ho he vist a l'inquietud.
El que l'ironhack era al computer science, això
és a la medicina. És molt bona. Clar, tu veus
aquestes màquines de reaccions magnètiques que
sembla que amb allò puguis programar un atac
nuclear. I com formes el tio que et porta això?
És una bogeria. I clar, té molt de sentit, l
'equip fundador té molt bona pinta, ve del món
de la ciència, un tio programador, no sé quantos,
tenen ja uns primers com 25 contractes amb gent,
i dic, ostres, això, a qui li puc passar? I dic,
ostres, mira, aquesta és una companyia que té
dos angles, té un angle que és d'EdTech, de
tecnologia per a l'educació, o té un altre angle
que és de Health, en aquest sentit. Anem a fer
una cosa. li passo a dos fons d'EdTech que conec
i li passo a dos fons de Health, no? I li dic,
o sigui, m'he encontrat amb aquesta gent, tal,
tal, tal, oi, he tingut un blurb de tres línies,
el que tal, et voldries reunir amb ells o no?
I si em diuen que sí, faig un mail d'intro i
ja està. Llavors, l'únic que jo demano és que
després que facin aquesta entrevista al fons
de Capital Risk, és que em doni feedback. Clar.
I em doni, oi, doncs no m'ha gustat per això,
o escolta'm, hem decidit avançar perquè tal,
tal, oi, doncs si deixessis avançar, em recorda
a mi. Llavors... Clar. Jo ho dic perquè, com
que jo estic de soci en dos vehicles d'inversió,
et diuen, intenta que a nosaltres donar -nos
la prioritat, quan vegis alguna cosa que pugui
estar bé, passa -ho a mi primer. Dic, ja, però
sou dos, aquí ho faig. Tens aquest problema,
i no sé si passa també en el concepte aquest
de fons de fons o tal. Jo entenc que no, perquè
el guany és, si vas a lo maximalista, és a dir,
a més intros faig, més possibilitats hi ha de
retornar la inversió. Però no et fan més cas
els que els envies més deal flow? Aquest és el
meu punt. Aquí jo crec que el repte és... que
tu li enviïs un bon projecte a qui li interessa
aquell bon projecte. Si jo començo a enviar coses
que no t'interessen, al final no et faran cas.
Si tu li filtres i dius que m'envia quatre coses
però que les quatre coses que m'envia té sentit
per mirar -se -les, al final em posarà top of
mind en aquest sentit. També fas de business
angel. Queda molt poc temps i tenim un parell
de preguntes per aquí. També fas de business
angel. En quin punt... Ara ja he fet de Business
Angel, ara ho faig a part Masia. Ho fas, clar,
ho fas per Masia. Abans ho feia individualment,
ara que tinc Masia, ho faig dintre de Masia.
Una pregunta que m'agrada fer -li a tots els
inversors és quin és el teu framework per resoldre
conflictes d'interès en les inversions. Aquesta
m'agrada a mi i no la vaig saber respondre,
possiblement perquè no sóc inversor. Possiblement,
sí, exacte. Quan parles de conflictes d'interès,
és tinc una companya que fa una cosa i em ve
un altre que fa exactament el mateix? Correcte.
O que ha pivotat... I ara fa exactament el mateix
que una que tu ja tens. Que li passa a l'Àlex
amb aquests dos fons que li ha de passar un primer
o l'altre. Té un conflicte d'interès de l'hòstia.
Mira, per mi és molt fàcil. Jo inverteixo les
dues o les tres. Per una senzilla raó, perquè
jo no estic en el consell d'administració de
cap d'elles. I per tant, i tu ho saps, tu com
a Business Angel, quin és el tipus d'informació
que tu tens del dia a dia d'aquelles companyies?
Quina és la teva capacitat d'influència que
tens? Quin és el pes accionarial que tu tens?
La tens a l'abast, però no la fas servir. Però
talla, podries entendre coses. Jo a la pràctica
no em llegeixo molts reports. No, jo me'ls llegeixo.
Però més enllà que me'ls llegeixi, ostres, en
l'època de Caixa jo era conseller. Tu quan ets
conseller d'una companyia, te sabes la companyia
d'arribar a baix. I saps les problemàtiques,
de fet, les anticipes. Quan tu ets un business
angel, que vol dir que... Un cop al trimestre,
si es reporten correctament, t'envien un memo,
un resum de... I com a sort fas un cafè cada
sis mesos amb el founder, la capacitat que tu
tens de tenir un coneixement profund d'allò
és molt limitat. Per tant, jo et diria... No,
no, no... És igual que no firmo... NDAs. NDAs.
Molt bé. Perquè al final, si no et refies d'explicar
-me a mi les coses i penses que et faré una putada,
és que no seré un bon inversor per tu. No, no,
és veritat. Al principi penses que, almenys que
jo vaig començar més recentment, que tu penses
que si no ho faig no m'arribarà el deal flow.
Després t'adones que només la gent que és rookie,
que és amateur... et força a fer això, i que
tu també li estàs donant el signaling, que sempre
parlem del tema del signaling, que si tu ho fas
vol dir que tu ets l'amateur, a la taula ets
tu. Tenim una pregunta del nostre convidat anterior,
el Sergi Figueres, que ens ha preguntat si pots
explicar a nivell d'antiportfòlio, empreses
en les que podies haver invertit, vas decidir
no fer -ho, quines han estat les més sonades?
Moltíssimes, moltíssimes. A veure, jo he passat
tres èpoques a la meva vida, l'època Caixa,
que al final a Caixa vaig tenir la sort de...
Aquesta no. No el comitè, no, no. Tu. Però no
és que s'hagi repentit, eh? És que sigui un
strong take, eh? Sí, sí, exacte. No diré el nom
de la companyia, però sí us diré una mica com
funciona. Jo tenia una norma que és que no invertia
en parelles o matrimonis. Val. També un al cap
que ja ha fet èxit fa no molt. I per tant, quan
jo tenia un grup de founders, i jo d'entre la
due diligence tenia la parella que eren els founders,
decidien no invertir. I decidien no invertir
perquè vosaltres sabeu que el tiempo medio distanciado
d'un inversor en una start -up és més llarg.
que la durada mitjana d'un matrimoni als Estats
Units? M'ho podia esperar. És que hi ha un dit
castellà molt conegut que... No cal que el diguis.
Jo crec que descriu molt bé aquesta situació,
no? Quina és? No? Bueno, jo... Ah, vale, vale,
vale, ja, ja. Sí, no, no. No, per això et dic
que vull dir que... No podem censurar el directe.
Que l'imaginari de la gent ja va veure això,
no?, fa molts anys. Ja va entendre que eren dues
coses poc compatibles. Doncs saquem. Aquesta
va ser una companya que jo personalment vaig
dir, no, no se entra por esto, i després va ser
un èxit molt reial. Hotels Network, probablement,
però no ho direm. Ja ho he dit jo. I una altra
pregunta que tenim aquí, que normalment no la
fem, però avui podria ser un bon dia per estrenar
-la. Esmorzars de forquilla, quin és el teu plat
preferit d'esmorzars de forquilla? Ostres, la
truita de batata. Tu ets de truita, eh? Havia
pensat... Amb tomàquet, amb truita, patata i
ceba. Jo havia pensat que podíem fer això d'intentar
endevinar, el convidat que ho escrigui al principi
del programa, i jo, saps què anava a dir? Truita
del Virginio, o alguna cosa així. També, també.
Molt bé, Carles, moltes gràcies. Moltes gràcies
a vosaltres i felicitats pel programa. Moltes
gràcies. Molt bé.