Jo l'he donat ja a gravar. Ara ja sí, eh? Ah,
doncs no he vist l'1, 2, 3, 4, 5. Igual no m
'he fixat, eh? No, perquè estaves mirant altres
cones, tio. Estàs mirant la teva Game Boy de
Lego o no? No, no, oportunitat perduda, eh? Per
Lego. O sigui, jo t'ho juro que em pensava per
algun moment quan me la van regalar que realment
funcionava. Això és una oportunitat perduda,
però d'un nivell. Perquè tu pensa abans, o sigui,
clar, tota l'enginyeria ens va tenir que fer
perquè... que pugués físicament la... no ho sé,
vull dir, tota aquella capacitat de computació
dintre d'aquella màquina, però ara és que, literal,
és un xip del tamany d'una ungla i una bateria
de liti del tamany d'un AirPod i ja tens una
Game Boy, eh? I molaria que es poguessin ficar
els cartutjos, però jo crec que el target de
públic Mai ha tingut una Game Boy, saps? O sigui,
crec que som nosaltres l'excepció de la compra.
Això és més alguna cosa impulsiva, que és el
mític pare que veu el seu fill i li compra el
fill i el fill no sap ni el que és. Diu, papa,
m'has comprat una caixa de mistos, saps? No
sap bé què és la Game Boy aquesta, no té ni idea
de què, de lo que feia llavors, no? Però jo penso
que es va perdre l'oportunitat. De fet, quan
me la van regalar, el primer que em va venir
al cap va dir, uau, o sigui, podré jugar als
jocs de la Game Boy un altre cop, saps? Però
no, després clarament a la caixa posa que no
es pot jugar ni res. Malgrat, pot ser que hi
hagi cartutxos, però no es pot. Jo soc molt nostàlgic
amb els jocs de la Mega Drive. Bueno, no en va
estic fent servir jocs de la Mega Drive per,
almenys les capses, per elevar -me el micro,
però... Aquí es pot veure, tinc una Mega Drive
aquí, però és que en tinc dues més. Aquesta és
la versió USB que van treure el 2020, que la
vaig comprar durant la pandèmia, que és un simulador
de Mega Drive que és superpetitet, que funciona
amb USB per a teles modernes, bastant xulo, està
molt ben aconseguit. I tinc una altra carcassa
d'una altra Mega Drive per aquí, la versió japonesa.
I no soc un friqui d'aquestes coses, no m'agrada
acumular això, però són més com regals que m
'han fet família i tal, i per això els tinc.
Però sí que soc molt nostàlgic amb els videojocs.
Però no sóc nostàlgic de tornar a jugar a les
plataformes originals, perquè el sobro, tio,
i me n'adono, que en moltes coses eren una merda.
Sobretot en no poder gravar, per exemple, saps?
Jo, que sóc un slow thinker o que tinc moltes
distraccions, m'obligava a estar present allà.
I ara ja no tinc quatre hores per passar -me
un videojoc de pe a pa, saps? Vull dir, m'agrada
anar fent estonetes, fer més casu al gaming.
I aquestes consoles... Bueno, si era un joc...
En cert sentit de recorregut, en certa història,
no podies fer cas al gaming, saps? O t'agafaves
un FIFA i feies un partit, o ja està, però la
resta, tio, si t'havies de passar l'Aladdin
o el Rei León, eren 4 -6 hores de joc, saps?
I els havies de fotre del tiron, en aquest sentit,
però bueno. I ja està, ho tinc aquí més com a
record. De fet, quan vaig anar a Japó el 2019,
vaig comprar els cartutxos originals de Pokémon.
dos, tres primeres generacions per tenir -los.
No hi jugaré mai, perquè a més estan en japonès.
Quin sentit té? Però m'agrada tenir aquestes
petites coses. No entro en col·leccionisme, perquè
per mi és una versió sofisticada del síndrome
de Diógenes, una versió més classista, si tu
vols. Però no... M'agrada tenir tres o quatre
coses per pur valor emocional, però ja està,
saps? Inclús una miqueta decoratiu. Jo també
jugava i ara m'has recordat que no es podia
gravar i hi havia un joc a la Game Boy, a l'original,
al Super Mario World 2, que tu no podies guardar
estat, però el Mario tenia com una antesala i
tenia com tres tubos i tu podies entrar en un
tubo en cada un d'ells i et guardava com la
partida del tubo. Quin record estret de la meva
ment. I la meva cosina... O sigui, llavors jo,
no sé per què ho tinc gravat això, llavors sempre
em ficava com en un tubo i estava com a punt
de passar el joc en un dels tubos, i jo sempre
els deia, tio, si voleu jugar, jugueu, però poseu
-vos pels altres tubos, perquè aquesta és la
meva partida. I, tio, la tia es va ficar en el
tubo que li va donar la gana, es va fotre el
meu, em va destrossar el món i vaig haver de
començar des de zero. Jo li va ser com la primera
vegada a la vida que em vaig enfadar. La primera
i l'última, perquè t'he pintat que tu no t
'enfades gaire. Vinga, anem a parlar de diners,
Marc, que no parlem mai de diners i la gent se
'ns queixa i diu que heu de parlar més de diners.
I com que no fa de bon català parlar de diners,
perquè l'ostentació està mal vista, però a part
també jo crec que hi ha una part inclús de culpa
religiosa. No només l'ostentació, sinó que parlar
-ne públicament d'això, perquè es percep com,
joder, ja estàs aquí, doncs, van tanta dels diners
que tens i tot això. I l'únic que s'acaba fent
és donar -li espai només a la gent que sí que
en parla, que són la gent que es queixa que paguen
massa impostos. Per tant, intentem reduir -los
una miqueta d'aquest espai vital que tenen,
normalitzant més el parlar, no sé, tio, o sigui,
finances personals. Ja no des del punt de vista
de ui, al col·le no ens ensenyen finances personals
i tot això és perquè el sistema, saps, no vol
que sàpigues de diners. Mira, jo sempre que em
diuen això penso amb la gent amb la que jo anava
a la Farigola o al Salvos Priu i penso, dic,
és que no crec que tinguessin molt, o inclús
jo en aquells moments, no teníem com per pensar
en... Saps? La majoria de famílies, per no dir
totes, no arribaven a final de mes. Per tant,
no tenia molt de sentit explicar coses bàsiques
com has de gastar menys del que ingresses. Bé,
és que potser no arribes a gastar tot el que
ingresses, o sigui, gastes tot el que ingresses
i no et dona per tot el que necessites. Per tant,
poc sentit tenen les finances personals en aquest
context. Però bé, dit això, sí que és veritat
que si estàs escoltant aquest podcast... probablement,
vol dir que estàs en el món dels negocis, probablement
sí que tens una miqueta més del que ingresses
per guardar -ho i fer alguna coseta a final de
mes o a final d'any o al cap de 5 o 10 anys,
fas alguna petita inversió, fas una miqueta de
tracking, fas estalvi, utilitzes alguna aplicació,
doncs, bueno, més o menys tots aquests pals són
els que voldria tocar avui. Però on vols que
comencem? Jo crec que tenim una espècie de viatge
nosaltres entre les preferències revelades versus
les exercitades i és que, no sé si ho he traduït
bé això, però és que sempre diem que mai parlem
d'aquest tema i em fa molta gràcia perquè hi
parlem moltes vegades. Un tema central. No, no,
bueno, perquè saps què passa? No. Cada vegada
que, és el que et deia abans, que m'estan escoltant
alguns dels que hem fet. de finances, on en parlem
i ho toquem com a tema central i sempre diem,
clar, perquè la gent ens diu que mai parlem d
'això i ara fem aquest episodi per parlar d'això.
Jo què sé, hi ha un en què diem, no, és que en
el primer d'inversió, és que es deia així, primer
d'inversió, el Noel ens deia que ens havíem
deixat no sé què i ara tornem a revisar segon
d'inversió per veure, tornem a parlar una altra
vegada. I el que és curiós és que, clar, des
del 2021 aquest episodi ha tingut com diverses
iteracions, o sigui, vam fer un que es deia No
compreu el pan bitcoin, històric, episodi 26,
principis del 22. Estàs parlant del 22, tio,
és que fa 5 anys d'això. Però mira que divertit
que si hem fet, potser no el mateix episodi,
però sí com que hem revisat coses semblants.
Un cop l'any. però amb contextos econòmics molt
diferents, perquè han passat moltes coses en
aquests quatre anys. O sigui, hem viscut, és
a dir, com a principis del 21, hem vist tota
la crisi del 22, on es van ensorrar totes les
tecnològiques, després hem tornat a veure el
23, com ha estat funcionant bé, ens hem menjat
guerres pel mig, ha passat de tot, o sigui, ha
estat bé com anar -ho... periodificant amb els
anys i veure com canviava la nostra manera de
pensar. Jo, per exemple, he estat escoltant alguns
i penso, mira, això ja no ho fas més, ja, saps?
Què no fas més? Què has canviat? Bueno, igual
pel context actual, el primer d'inversió...
És que el primer d'inversió ens vam centrar
molt en la inversió en startups. I era un episodi
més per tu, possiblement, però explicàvem com
els bàsics d'inversió, però en aquest vertical
molt concret. O sigui, companyia privada, tiquets
en companyies incipients, etcètera. I amb què
he canviat molt? He canviat molt en els últims
potser tres anys en què... A veure, també per
l'escenari actual, però... L'apalancament amb
renta fixa penso que ja no és una tan bona opció
com ho era fa 3 anys, per dir -te alguna cosa.
També, mira, una altra cosa. He començat a utilitzar
una plataforma, potser és entrar massa en detall
dins de l'episodi, però ja t'ho dic. He començat
a invertir en una plataforma perquè, saps què
passa? Jo penso que té valor invertir en totxo,
en immoble, sobretot en àrees molt denses com
Barcelona. Després podem, entrar a parlar si
això hauria de ser una inversió tan neutra com
ho és invertir en un fons d'inversió, perquè
té altres conseqüències i crec que... A veure...
No són manzanes com manzanes, d'acord? És a
dir, és que no vull que surti de la meva boca
que no es pot comprar pisos per invertir i que
els pisos només haurien de servir per viure,
d'acord? Perquè això no ho diré mai, d'acord?
Però tinc alguna cosa com aquí dins, d'acord?
Que no em deixa estar del tot tranquil, d'acord?
O sigui, com... T'hi vas de consciència moral,
Marc. Potser es diu dignitat, però... No ho sé,
no ho sé. O sigui, potser el meu cor i el meu
cap no pensen igual, però a mi, de veritat, o
sigui, és això. Per altra banda, em sap greu
o... Joder, és que no sé si és greu la paraula,
però em fa mal veure com gent que ha viscut tota
la vida en una ciutat té que tenir problemes
per adquirir una vivenda o mantenir una vivenda.
per què factors de mercat l'han expulsat d'aquella
zona, d'una manera absolutament arbitrària,
perquè si t'hagués viscut a Manresa això no
t'hauria passat, però vies a Barcelona i t'ha
tocat. Clar, llavors no sé per què, hi ha una
part del meu cap que li contradiu això, però
aquest no és el motiu pel qual no inverteixo
un totxo, el motiu pel qual no inverteixo un
totxo és perquè em molesta la inversió com a
tal física, és a dir, no vols lidiar amb, no
sé, tenir un llogater que ara hi ha un escape
d'aigua, que se li ha trencat la calefacció,
que ara s'ha trencat el bany de la porta, bla,
bla, bla. És molt més net posar -ho en un fons
d'inversió i al final d'any et diuen, mira,
és tant. I encara que no, potser no et treus
l'última pela, doncs, bé, potser has fet molt
menys per mereixer aquell euro, ja està bé. Has
invertit menys treball per aconseguir -lo. I
tot això... Per dir que per exposar -me una mica
més en aquest espai, sense la càrrega mental
de tenir un immoble, hi ha plataformes que tokenitzen
cases o que inverteixen en deuda per construir
vivendes i coses d'aquestes, i jo he començat
a invertir en elles. simplement, aquest és un
dels canvis que he gestionat. És una part molt
petita perquè, evidentment, estic començant a
construir la posició, però és aquesta part. És
un molt bon punt. Primer, la paraula que estàs
buscant segurament era dignitat, si és la que
et fa tenir compassió per la gent que no pot
permetre l'esnavitatge. En canvi, hi ha altres
que es dediquen a jugar com si fossin propietats
de monopoli. Jo per això no inverteixo un totxo,
perquè per temes de dignitat i per temes de bruixola
moral. Però hi ha un concepte molt interessant
que has dit aquí, a part d'aquest, que és el
de no vull haver de lidiar amb totes aquestes
coses. Quan no vols haver de lidiar amb el micro,
amb tota la... amb tota la part de burocràcia,
gestió, operativa, és el mateix que passa quan
la gent em diu vull invertir en start -ups. Dic,
no vols invertir en start -ups. Per què? Perquè,
tot i que start -ups és molt més còmode que segurament
haver de lidiar amb el tema de llogaters i tal.
Jo, per exemple, el tema de la propietat, jo
no tinc cap propietat immobiliària, però jo penso,
dic, la persona que té el pis on vivim nosaltres
li donem molt per sac. Primer, perquè és un pis
que té molts problemes estructurals. Hem tingut
mala sort i en diverses coses té bastants problemes
estructurals. I ara, cada dos per tres, hem d
'anar i hem de dir, mira, escolta, ara aquest
Nadal, tio, aquestes festes han petat un tubú
per on passa... l'oli de la campana o alguna
cosa així, o la merda que surt per la campana
de la cuina extractora, ens cau oli pel sostre
de la cuina. Sé que no he vingut aquí a explicar
les nostres misèries, però quan no és això, és
un tema d'unes humitats. Quan no és això, és
que no funciona tal cosa. Temes de la llum. Aleshores
penso, dic, tot el que donem nosaltres per a
això, evidentment que el... fan bona pasta amb
el lloguer. Però hi ha un cost d'operativa,
d'estar allà, d'haver de pringar també en festius,
que a mi no em compensaria, saps? A mi no em
compensaria. Segurament, també és veritat que
potser en una casa que estigui millor, tot això
va molt més rodat. I segurament és d'aquelles
coses que dius, quan te'n vas al percentil més
alt, coses com més... Com t'ho diria? Potser
no al percentil, al top one percent, però si
te'n vas a una franja de lloguer i de... tipus
de llogater més elevada, més sofisticada, segurament
es queixa molt menys i les propietats són de
més qualitat, et requereixen menys renovació.
En canvi, un edifici relativament vell, fet abans,
anys 60, que després no s'ha renovat com tocava,
s'ha posat xapa i pintura, doncs clar, requereix
moltes renovacions i molt overhead de gestió
que s'han de menjar els propietaris. Per això
et dic que en un equivalent una miqueta molt
més lleuger... està la part de Startups, que
segurament ja comentàvem en l'episodi d'Invertir
en Startups, que, ostres, Déu -n'hi -do, quan
no toquen a notar -hi, es firma amb aquest document
així d'última hora, d'avui per demà, que no
tens temps de llegir -lo, que potser tu el vols
passar al teu advocat i no tens temps, et pilla
de viatge, saps? I, bueno, has de fer 50 gestions.
I, clar, a mesura que et creix el portfolio,
com el meu cas, Jo cada setmana he d'estar fent
gestions. Vull dir, ahir vaig rebre un document
de firma del nostre amic Alberto, saps? Que dius,
tio, és el dia reis, collons m'envies ara, saps?
Però bueno, al final era una cosa que ja havíem
parlat i signar -ho i ja està, no? Però és el
dia reis, tio. No vull haver de mirar correus
d'aquestes coses. No els vull ni haver de rebre,
saps? Però bueno, dit això, clar... Si tu et
pots estalviar aquestes coses, també pots invertir
en start -ups i fer -ho a través d'una plataforma.
Segurament, de les plataformes en què inverteixes
tu, m'imagino que deuen ser coses tipus un Urbanitae,
un Rental, coses d'aquestes. I el mateix per
start -ups. En start -ups també pots dir, mira,
m'indexo a aquests fons a través d'un AngelList,
a través de plataformes d'aquestes que deixen
entrar i invertir en altres fons o en gestos
de carteres de start -ups i ja està. I aleshores,
clar, no tindràs aquell Aquella última milla,
aquells quants ja molt més refinats, però que
t'estalvies uns maldecaps, unes operatives,
un coneixement sectorial que segurament no tinguis
i una ampla banda mental, que bueno, per mi compensa.
Jo cada cop estic més convençut que potser hauria
de fer menys inversió directa en start -ups.
Sé que ho dic cada any i cada any acabo caient
en el mateix, però jo diria que potser aquest
any ja és l'any en què començarem a invertir
més en fons. posar -me més com a LP en fons i
deixar ja de fer els tiquets petitets en start
-ups perquè està bé, ja en tinc moltes, ja he
après molt d'això, crec que ja una més no m
'aporta creixement personal tampoc, pot ser que
en faci una o dos, si realment em fa molta il·lusió
i crec molt en aquella persona, però ja no en
faré de gent que no en conec o que no... Prefereixo
estalviar -m'ho, aquell cost d'oportunitat,
ficar -lo... acumular un tiquet més gran i posar
-lo en un fons, que al final tens accés a moltes
més start -ups de cop i treballen per tu, et
gestionen la paperassa, no tindràs tot aquell
retorn pur, però és veritat que et val la pena
per diversificar almenys. Clar, és a dir, el
concepte aquest d'immobiliari te'l treia perquè
com una de les potes de... la diversificació,
com en el llibre, el textbook d'Inversió Perfecta,
és aquest de diferents inversions funcionen millor
en diferents escenaris econòmics, no? I el que
vols és tenir com la màxima capilaritat en aquesta
diversificació, perquè, doncs, escolta, quan
hi hagi creixement inflacionari, hi hagi, no
ho sé, recessió deflacionista, el que sigui,
no? O sigui, quan estiguis en els diferents escenaris
macro, les teves inversions es comportin bé,
no? I llavors tu sempre veus com... o intentes
tenir actius que estiguin decorrelacionats, és
a dir, que no hi hagi una correlació entre ells
en aquests diferents escenaris. I quan em preguntaves
per les lliçons, potser et deia que una de les
coses que sí que en els últims anys m'he adonat
és que potser... Jo penso que la teva també,
malgrat... No sé com està composada, però crec
que tenia un sesgo... com molt de creixement
en el sentit de, o sigui, estava com sobreponderada
amb fons indexats i amb bitcoin, per dir alguna
cosa. Al final, quasi que s'estan comportant
igual, perquè encara que te'l vegin com a reserva
de valor, diguem que és una espècie d'SP500 amb
una mica més de beta. Però fins a dia d'avui,
potser això canvia en uns anys. Però, i clar,
què és el que estàs buscant? Estàs buscant com
tenir com un pool d'actius que no tinguin aquest
comportament perquè saps que el dia que les coses
vagin malament per aquesta classe d'actius,
t'anirà molt malament a tu. Llavors, com que
vols intentar mitigar una mica aquest viatge
de la teva cartera cap a aquests punts de creixement.
Sí, això és el que anava a dir. Però jo crec
que al final el resum de tot no ha canviat el
pensament. És a dir, aquesta idea de diversificat,
indexat, mirar llarg plaç, mirar comissions baixes...
El tema de les comissions és superimportant,
perquè tu ho comentaves en aquell de Per fer
-se ric, neva el tot, per cert, títol per la
història. Tot sigui dit... Gràcies. Sí, que hi
ha un... I això sí que, com m'ho he inventat
jo, el concepte, és aquesta... O sigui, tu vas
acunyant la idea, jo li he posat nom a la idea,
és aquesta energia d'activació de la riquesa.
I és que, tu deies, no, és que si tu poses molts
pocs diners a qualsevol lloc, és a dir, et venen
aquesta idea de tu poses un euro aquí i al cap
de 50 anys, mira, si tens 10 milions d'euros,
no saps com, d'acord? que hi ha un punt en què
no es mou l'agulla, saps? Perquè t'agafen les
comissions, et mengen, que per viure una mica
aquesta idea del retorn passiu has de començar
a jugar una mica fort. Això eren paraules teves,
eh? Jo li he posat el nom aquest d'energia d
'activació de la riquesa. Em sembla bo el concepte.
I és que, clar, però també ho penses i dius,
ostres, és que quan comences a jugar fort, les
comissions t'han de preocupar més que mai, no?
És a dir, i sé que t'han de preocupar igual
perquè el percentatge és el mateix, però, clar,
imagina't que tu tens una cartera de 100 .000
euros que està rotant cada any, clar, una persona
que té una comissió, jo què sé, de l'1 ,5%,
que es podria considerar baixa, t'està rascant
1 .500 euros l'any, saps? Et vagi bé o et vagi
malament, perquè és que, clar, no són comissions
a èxit. Lo fotut és que són cohesión, o sigui,
la cosa vagi amunt o vagi avall. Clar, aquell
sempre cobra, perquè és que hi ha aquell llibre
de... Com es diu el llibre aquest, el del Yate?
Hòstia, com... És un llibre que descriu el...
Hòstia... Oh, com se m'ha pogut oblidar això?
És igual. O sigui, és un llibre que descriu la
vida o el funcionament en la societat. d'aquests
que són general partners en un fons, com els
gestors dels fons. I em sembla que al llibre
es diu com my client's yacht o alguna cosa així,
o el yacht del gestor del fons. I és com, tio,
aquests sempre cobren. O sigui, vagi bé o vagi
malament... El gestor del fons, tio, sempre s
'endú el seu tall de la comissió i al final el
que tens que buscar també, que és molt important,
i per això l'altre dia comentàvem això d'indexa,
i jo penso que és una de les millors coses que
fan, és que redueixen moltíssim la comissió que
es cobra sobre això, perquè és una cosa que tu
perds de rentabilitat sí o sí en l'any. Per
tant, clar, dos fons que estiguin més o menys
ponderats en els mateixos actius, és que un,
m'invento, mig... punt percentual de comissió,
un any potser no et dones compte, però tinguis
allò 20 anys, allò es va acumulant, es va acumulant,
es va acumulant. Un 0 ,5 % durant 20 anys et
poden acabar significant molts diners, és a dir,
comprar -te o no comprar -te el cotxe, saps?
Aquesta és la idea que potser se'ns va perdre
llavors. Marc, tu quan vas començar a jugar amb
els diners, te'n recordes? Per tant, donar també
un context de saber de quants anys estem parlant.
Sí, sí, sí, no, no, ho tinc perfectament, ho
tinc claríssim. Dimarts passat, no. No, o sigui,
és un molt bon punt, perquè és d'aquestes coses
que, ara et donaré la data, però sí, simplement
un apunt que em sembla interessant. Pensar això
és de les coses que més mal et pots fer a tu
mateix, perquè sempre, sempre, sempre, sempre,
vulguis que no, t'apliques aquest... viatge
retrospectiu, de dir, oh, és que clar, si hagués
sabut que bla, bla, bla, i dius, clar, llavors
et penses com quan vas començar i dius, oh, és
que em vaig perdre aquesta pujada, oh, és que
em vaig perdre això perquè s'ha invertit en
els actius incorrectes, no? És una merda d'exercici,
però sí, sé perfectament quan. La resposta és
just després del Covid. Mira, i et diré per què,
et diré per què. Perquè fins llavors, clar, no,
o sigui... No, o sigui, la teva pregunta ha sigut
com quan vas començar a preocupar -te per aquest
tema. Fins llavors, què era? Jo tenia una conta
al Banc Sabadell i el senyor del banc em deia
posa els diners aquí al fons d'inversió, no
estem parlant de grans quantitats. I jo, tio,
el que estalviava ho posava allà en el fons aquell
d'inversió del Sabadell de merda que no donava
un res, d'acord? I no va ser com després del
Covid... Malgrat això, sí que tindria que dir
que vaig tenir com molta exposició a les criptomonedes
una mica abans, val? Perquè... Però era més un
joc meu... Sí, perquè tenia amics criptobrosos.
Sí, sí, era això. Però... Sí, sí, era això, era
això. Però... Ja et dic, tenia el meu ledger
i feia les meves compres, m'agradava molt tenir
el meu wallet, era més com una cosa per anar
de ja i jo que una altra cosa, però va ser després
del Covid que em vaig començar a pensar, hòstia,
en sèrio, això? segur que no hi ha res més, i
a partir d'aquí vaig començar a exposar -me
en aquest món i res, tot el que he anat aprenent
durant aquests cinc anys ha sigut l'experiència.
I ja no tinc el fons del sabadell. Quin va ser
l'activador? Quin va ser l'activador, recordes?
Per què? Després del Covid, és a dir, temps lliure,
vas cobrar alguna cosa substancial i vas dir
doncs ara sí m'hi fico, o va ser més una planificació
a llarg plaç? És que ho expliqui? Curiós, eh?
No ho he explicat a ningú. Mai de vida. Entre
tu i jo. No, no, no. O sigui, sí que ho he explicat,
però no... O sigui, he explicat el que va passar,
però no he explicat el que... Això va provocar
el que tu m'has dit. El 2019 jo em vaig comprar
un pis, val? Però era un pis d'obra nova. No,
no, no, Pepe! No s'acaba la història. Era un
pis d'obra... No, és que de fet no n'he començat.
Era un pis d'obra nova i no estava fet. I em
donaven les claus. el dia 16 de març del 2020,
d'acord? Tothom té una història d'aquell dia,
eh? No, no, és que és molt heavy, és molt heavy.
I, clar, o sigui, jo havia desmobilitzat la meva
petita part d'actius que tenia per donar l'entradeta
al pis, d'acord? I ja tenia, doncs, això, amb
una compte a la vista per entregar -ho, d'acord?
I clar, o sigui, ja havia ficat tota la merdera,
diu, vendre tots els fons, tal, ho tenia tota
una contra la vista per ja, tio, donar l'entreneta
al pis, que jo m'anava a viure el 2020, ara
ja. I clar, va agafar tot el Covid i diu, és
que, saps què passa? Que és merda, saps? Amb
retrospectiva diuen... Ho va fer un salar? Sí.
dius, hòstia, amb retrospectiva dius, oh, quina
cagada, ho vas cancel·lar, tal, no sé què, però
és que llavors s'acabava el món, Àlex, joder,
o sigui, quan estava el Covid s'acabava el món,
i jo pensava, hòstia, ara et compres un pis amb
la que està caient, o sigui, aquí, tancat aquí
a casa, que no pots ni sortir, no pots anar a
firmar al notari, tio, quina merda, tal, no sé
què, saps què, prou, saps què, i em van tornar
les arres, òbviament, però ho vaig cancel·lar,
vaig dir, no, no, no, no me'l compro. Llavors,
clar, em vaig quedar amb aquells diners a la
vista, I vaig dir, hòstia, i ara què faràs? Tornes
a fotre el fons un altre cop? I a partir d'aquí
vaig dir, ah, anem a mirar una mica què es pot
fer. I aquí va començar el meu viatge. Bona història.
Molt bé. Joder, és molt millor història que la
meva, però simplement a curiositat, també, per
saber, perquè, home, pensa que començava molt
bé, has fet una narrativa molt bona, de posar
allà com un punt de suspens, de dir, ui, vaig
comprar un pit -pam, d'acabar i volta, és com
titular, saps? Vull dir, crees una tensió ambiental.
Després de quatre anys, Després de quatre anys
he començat a aprendre alguna cosa de com parlar
en públic, saps? I sempre apareix el puto Covid,
tio. Hauria d'haver -hi un... Saps com el leitmotiv,
saps? Quan parlem del Covid hi ha una música,
saps? Hauria d'aparèixer una música d'aquestes
com de terror o alguna cosa, perquè tothom té
grans històries d'això. No, t'ho pregunto perquè
jo crec que... Espera una cosa, que malgrat que
et diré, mira, que ara també t'he dit, oh no,
perquè quina merda, tal, que no sé com... Miro
enrere i penso... Pel fet de no comprar, bona
decisió. Perquè és que de veritat soc molt anti
tenir actius immobles. Però per un tema de cap,
això ja li funciona a cadascú. És a dir, no m
'és còmode a mi això. Em ve gran i dius, joder
Marc, creix fill. Bueno, mira, de moment encara
no. Saps? Aquestes microansiedats que tenim els
millennials, saps? No volem tenir... Tio, a mi
això em passava quan jo tenia cotxe, eh, tio?
El ronron de tenir cotxe, el manteniment, no
sé què, al final vaig dir, a prendre per cul,
tio, me'l vaig vendre, vaig dir, no vull haver
-me de preocupar d'aquestes coses. Però, bueno,
suposo que és una cosa generacional. T'ho preguntava
perquè crec que ajuda molt a explicar la història
del que explicarem després, no? Vull dir... la
teva versió al risc, composició de portfòli i
tal. Així dona temps, però portem 29 minuts i
encara no havíem donat el context. Jo, per anar
molt ràpid, també vull explicar -ho per gent
que em conegui una miqueta menys. Jo, fins al
2014, que no creo la meva empresa, vaig molt
just de pasta. Sempre a títol personal, una persona
que he hagut de viure una miqueta com de subvencions
de l'Estat, pel context en què vaig créixer.
I aleshores sempre he estat molt acostumat a
fer jo els meus propis calés, i aquests meus
propis calés què els feia? Doncs fent de freelance,
cobrant projectes d'aquests, treballant en ETTs
des de molt petit, negoci familiar, i després,
sempre ho he dit, cobrant i venent cartes de
Pokémon i de màgic online, i amb això és quan
vaig començar a dir, hòstia, ojo, que això va
de cashflow, no va de... no va de saber de tenir
-ne amunt, sinó de saber gestionar el que tens.
El que tens treu, fico aquí, ara pom, el que
trec, reinverteixo, etcètera, etcètera. Però
no és allà on vaig començar a tocar a pela llarga,
al contrari, no va ser fins que no vaig crear
l'empresa. Com que sóc una persona que sempre
dic, he estat acostumat a tenir... menys de 3
.000 euros al meu compte del banc és com el meu
límit mental. Vull dir, és que jo quan tinc més
de 3 .000 euros al meu compte del banc em poso
molt nerviós, no m'agrada, llavors intento no
tenir -ne mai més que aquests. Sé que és molt
arriscat, he hagut d'aprendre a conviure amb
això o amb tenir -ne més d'ençà que tinc una
família, perquè era bastant irresponsable fer
-ho, però fins al 2015 va ser així. Al moment
en què el 2015 l'empresa ja comença a anar bé,
perquè el primer any teníem un sou més reduït
i, bueno, saps? Intentes maximitzar, acumular
caixa versus pagar uns sous més dignes als socis,
no als treballadors, ja, als socis. Cobràvem
molt poc al principi. 2015, veient que la cosa
anava bé i ja pagàvem bons sous als empleats,
vam dir, els socis també podem cobrar bons sous
i ho vam fer, no? Ja vaig començar a acumular
una miqueta més. No obstant, sempre ho dic, jo
la meva primera inversió que va ser ficar 1 .000
euros a Kantox... que era el març de 2015, jo
tenia 1 .000 euros a la meva compta corrent,
o sigui, vaig ser aquella imprudència i temeritat
a dir invertir el 100 % del que tens, perquè
quedaven 3 mesos per final de mes, vull dir que
tampoc em venien aquí i era una oportunitat bona,
no? Ja està. Però vull dir, jo el que sí que
vull donar és com el disclaimer de dir no, seguiu
els meus consells perquè no arribareu a un bon
port i sobretot són molt irresponsables, són
molt temeraris, val? I aquesta sap una miqueta
la meva història, ho dic perquè al final, tot
i que després les coses m'han anat molt bé,
tinc un bon sou, l'empresa genera dividends,
etcètera, etcètera, he començat a invertir, no
va ser fins al primer trimestre del 2015, és
a dir, un any després de jo crear -me la meva
pròpia empresa, quan vaig dir, hòstia, ojo...
que potser sí, ja no tant perquè tenia molt,
realment tenia molt poc, però sí que vaig dir,
vull posicionar -me en aquest sector, va ser
una cosa més de voluntat, vull posicionar -me
aquí, m'agradaria aprendre per poder invertir
en start -ups, i potser sí que vaig sentir els
cans de sirena aquests d'invertir en start -ups,
perquè, hòstia, gairebé m'impressionaven tant
els inversors i les inversores com els fundadors
i fundadores d'empreses, i llavors no era allò
que tenia molt clar que jo volia ser un gran
founder, sinó que, Potser volia fer les dues
coses, no? Estar posicionat als dos sectors perquè
t'exposava a més coses, et donava més oportunitats
d'entrar a altres llocs, altres oportunitats,
ja està. Per això que el 2015 va ser quan vaig
començar a invertir i va ser un procés molt lent,
eh? Vull dir, realment vaig fer una inversió
en startups el 2015, una el 2016, potser dos
el 2017, i a partir d'aquí ja sí que va anar
creixent, no? I no va ser, per exemple... Borsa,
per exemple, vaig entrar el 2020 per pur avorriment,
per dir, hòstia, doncs sí, tinc una molt bona
posició de caixa, què faig, saps? Vull dir, més
també per sentir -ho per amics i tal, que ho
estaven fent per curiositat, vaig dir, doncs
vaig a provar, saps? Però havia fet alguna cosa
de Crypto 2018, he anat provant diferents coses,
i per això també volia donar aquest context per
dir, ei, si la gent em pregunta, hòstia, i per
què no vas invertir més en això que en l'altre?
Dic, no, no, és que jo realment no tinc, o sigui,
jo mai, tinc 50 .000 euros a la meva compta del
banc, com per dir, oh, vaig invertint això, no?
Jo mai he tingut 100 .000 euros a la compta del
banc per dir, no, vaig a fer unes inversions.
No n'he tingut mai. O sigui, les meves quantitats
són molt més modestes, però sí que és veritat
que probablement, per ser més modestes, jo soc
una persona molt frugal, o fins que he tingut
família, doncs realment he gastat molt poc, he
pogut invertir el 90 % del que tenia en uns perfils
d'inversió de risc molt elevats, d'acord? Ja
està, això ajuda a explicar la meva distribució
de portfolio, el meu perfil de risc i el tipus
de coses que he anat fent. Si vols ja podem entrar
una miqueta més en detall, però crec que estava
bé donar aquest context després de mitja hora
de puntificar aquí sobre comissions i propietats
i tal. Que és bon punt, però és un bon disclaimer
també perquè... O sigui, no que hi hagi un perfil
típic d'inversió, però el teu és megatípic.
Atípic. Atípic, el teu. Sí, sí, especialment.
És a dir, és que per poder fer el que tu fas
i tenir èxit... És a dir, és a dir, és a dir,
anem a dir. El sistema d'inversió en... concepte
indexa, és a dir, fons indexats, baixa comissió,
molt diversificat, bla, bla, bla, és fungible,
és accessible per a tothom. O sigui, ho pots
fer des de, no ho sé, el cuiner d'un restaurant
fins al planxista d'un mecànic, si ho pots acceptar.
El teu no, perquè, o sigui, l'èxit del teu jo
crec que està molt lligat a la teva capacitat
de generar deal flow. O sigui, perquè si aquell
cuiner es posa a jugar al teu joc, possiblement
mai aconseguirà els, o sigui, els deals que acaben
fent moure l'agulla. És a dir, mira, a l'exemple
de Holo, per exemple, o sigui, el cuiner no hauria
entrat a Holo perquè no li hagués arribat aquell
deal sobre la taula, saps? Però tu, a l'estar
com megaconnectat en aquesta comunitat, és que
t'arriben aquestes coses. Llavors, clar, és
important, jo crec, donar el disclaimer de, ei,
a mi això em funciona, però em funciona a mi,
perquè sóc l'Àlex i... Correcte. Sempre ho faig,
eh? Sí, sí, no, vull dir que és bo, que és important,
eh? Perquè, clar, o sigui, és una opció que no
està disponible per tothom. Simplement era aquest
el meu punt. És a dir, possiblement, si jo ho
fes, no aconseguiria com... o no seria capaç
de generar la quantitat... els deals que t'arriben
a tu per un tema d'exposició, simplement. Vull
dir, perquè... Correcte. De fet, hi ha dos punts
aquí. Un és el de, correcte, el tema del deal,
per exemple, inversió de start -ups. Sempre dic
que no val la pena com a inversió econòmica,
purament monetària, però perquè jo tampoc n'he
tret un gran rèdit encara, no? Estic en etapa
relativament temprana, tot i que les meves primeres
van ser el 2015, no m'hi vaig posar en sèrio
fins al 2018 -2019, que va ser quan vaig començar
a fer -ne 8, 9, 10 per any. Aleshores, clar,
una al 2015, una al 2016, una o dues al 2017,
realment la mitjana del meu portfolio carrega
cap als últims 5 anys, que ha estat quan m'he
posat més en sèrio. Per tant, no estic en...
Porto 10 anys invertint en start -ups, perquè
porto 10 anys a la primera, i de la segona i
la tercera més o menys també, però del 70 % del
meu portfolio de start -ups en porto 5. Per tant,
que estic dintre dels primers 5 anys. Dit això,
Hi ha dues consideracions. Una és la del tema
del DILFO, correcte. Dos, si segueixo invertint
a títol personal en startups és perquè hi ha
una petita part de mi que sap que puc ajudar
a incrementar les possibilitats d'èxit d'aquesta
inversió. O sigui, el món, una de les parts maques
de la inversió en startups és aquesta de dir,
ostres, jo realment els hi puc fer una intro,
no ho faig sempre, no sempre tinc aquesta capacitat,
però de vegades sí, he fet algunes intros que
han... Han mogut la culla. Els he presentat el
CTO que han fitxat. Els he obert la porta a un
fons d'inversió. Els he aconseguit d'inversió
jo directament. Els he obert la porta a un client
molt totxo. Ostres, aquí ja saps que immediatament
després de fer aquesta acció, el valor de la
teva acció, de la teva inversió, incrementa.
Això jo no podria fer -ho en el sector immobiliari
o en algun altre tipus d'inversions. Per això
jo estic tan invertit en start -ups perquè dic...
crec que els hi puc aportar un valor i crec que
té sentit per mi estar en l'operativa, ja no
pel guany aquell fraccional d'última milla que
comentava abans, sinó perquè jo soc capaç, amb
accions meves, tenir un control pseudodirecte
sobre el valor d'aquella inversió. No sempre
és així i no vull sonar tampoc molt arrugant
en aquest sentit perquè moltes vegades no passa.
Però sí que és veritat que jo ho veig. Moltes
d'elles he pogut ajudar i estan en un lloc millor
perquè jo he fet alguna contribució d'alguna
manera. Simplement de vegades tirar un mail a
una altra persona que els ha portat en un lloc
millor. I ja està. Però amb això em sento bastant
tranquil. No podria fer -ho amb altres inversions
i per això no ho faig. Crec que per això estic
tan invertit. Ara bé, amb els anys he canviat
el meu perfil. És a dir, Quan jo vaig començar
el 2015 a invertir, és que ni tan sols pensava
això, ni tan sols tenia un Excel de finances
personals, ni tan sols pensava en finances personals.
Anava fent i sí que m'apuntava a certes coses,
com quan feia alguna inversió, doncs sí que tenia
un mínim de tracking, que és el que havia fet,
d'estàrtups, però clar, com que era un deal
a l'any, tampoc tenia sentit complicar -me a
fer un Excel si tampoc... Aleshores, ingressava
molt més del que gastava, en aquest sentit. Aleshores,
sí que havia de buscar maneres com de gastar
-ho o d'invertir -ho. Aleshores, també és veritat
que gastava molt a títol personal. Però amb els
anys ha anat canviant aquest perfil. En el moment
en què, per exemple, el Covid, que ja vaig dir,
hòstia, ja devia estar el Covid, doncs devia
tenir unes 10 inversions en start -ups, potser
15, per dir alguna cosa. Ja vaig dir, vaig exposar
-me a més coses. Allà sí que vaig dir, També
per anar -ho parlant amb gent del sector o amics,
que jo els diria, hòstia, tio, m'interessa posar
rigorositat en aquest tema, no? Perquè fins ara
ha estat com un, oh, m'interessa invertir en
aquesta estafa, ho faig, pum, m'interessa invertir
en aquesta altra cosa, pum, ho faig, no? Vaig
entrar al fons d'Itnig i encara no sé per què,
però va ser quan va ser, no me'n recordo, 15
.000 euros l'any, doncs va ser, d'acord, aquí
ho teniu, ja està, però no tenia un tracking,
d'acord? Dit això... Aleshores va ser l'any
que vaig dir, ara sí, Excel, distribució, aprendre
una miqueta de finances, i tot i així considero
que encara no en sé gaire, però sí que vaig decidir
posar fil a l'agulla i regularitzar -ho una
miqueta per saber el que tenia, si tenia algun
tipus de rendiment, si tenia sentit, tenir un
històric també, i tenir la informació a l'abast
per consumir -ho ràpidament. Llavors sí que he
anat veient com la distribució ha canviat molt,
perquè fins aleshores, fins a borsa pràcticament,
Clar, és que el 80 -90 % del meu patrimoni estava
en start -ups. Que és molt curiós perquè, clar,
és un tipus d'inversió que no és líquida, val?
És molt difícil treure la pasta d'inversió en
start -ups, val? Per què? Perquè el teu capital
està allà bloquejat. Sí que pots arribar a vendre
-ho, però és una putada per la start -up, val?
És molta burocràcia, molta paperassa, no t'interessa,
val? I per això vaig dir que, hòstia, potser
vull tenir alguna cosa... a una inversió que
pugui treure -ho ràpid. D'aquí que el 2020 vaig
obrir una compta indexa, el 2020 vaig començar
a posar més pasta o vaig començar en borsa per
dir, sé que jo ara puc comprar aquí, puc posar
1 .000 euros a NVIDIA, per sort vaig invertir
en NVIDIA, m'ha anat molt bé això. Però els
puc treure el moment que ho necessiti, val? També
em vaig pillar els dits amb GameStop i alguna
d'aquestes, també ja ho he explicat des d'un
cop. Per tant, no sóc un guru de les finances
ni molt menys. I el meu portfòli, aleshores,
va anar reduint la distribució aquesta d'inversions
start -ups, que era un 90 % del meu capital,
a ara és un... startups i fons entre un 30 -40%.
Depèn de com ho comptis. Per exemple, ara tinc
la distribució aquí i després podem fer una miqueta
més de nerding. Jo també tinc distribuït entre
què és líquid i què és il·líquid. Perquè en algun
moment et fa falta alguna cosa de pasta de manera
relativament urgent i dius, mira, ho trec d'aquí.
Pots agafar Revolut i dir, em venc tantes accions
de meta i pam. tinc accés a aquests diners de
manera immediata, versus si els tens bloquejats
a algun altre lloc, doncs això no pots fer -ho.
I ara, ostres, la meva distribució és molt diferent.
També hi ha una altra cosa que jo no compto i
que crec que és un concepte que a molts fundadors
ens passa, que és el de la millor inversió sempre
serà la teva empresa. És a dir, jo, per exemple,
no tinc, a les meves finances personals, no tinc
la pasta que tinc a MarsBased. Per què? Perquè
per mi és una més a més. Tot i que sé que em
desvirtuaria tant els càlculs personals de les
meves finances posar, ja no per la quantitat
sinó per la tipologia, perquè és una inversió
tan segura avui en dia, perquè jo sé que el dia
que tanquem l'empresa ens repartirem el que
hi ha en caixa i dividit entre tres, doncs toca
tant per cap, que ja des d'aquesta comoditat
he pogut fer tota la resta. Però no l'he tingut
mai en compte. És la part curiosa. Si mai ha
aparegut al meu Excel el 33 % que tinc de Mars
Based. Per què? Perquè per construir -ho a part.
Potser per poder diversificar. Però és veritat
que un dels grans riscos que tenim els fundadors
és que posem tots els ous a la mateixa cistella.
I jo no he començat a pensar en això fins molt
més endavant. I, de fet, també perquè, entre
altres coses, tinc un compromís de... d'exclusivitat
i de fidelitat a l'empresa per la qual no puc
fundar altres coses. A menys que siguin els meus
socis. Per tant, d'alguna manera he de diversificar,
si l'empresa anés malament i haguéssim de tancar
i ho perdés tot, si el dia de demà Mars Base
va al zero, jo no em quedo amb el cul a l'aire.
No passarà mai. No passarà mai ja. Però... És
veritat que ajudar... És un d'aquells riscos
que els fundadors, hòstia, són difícils d'explicar.
Tenim una relació molt complicada amb el risc
perquè sabem la teoria que és de diversificar,
però d'altra banda saps que o li poses tots
els ous al teu cistell o l'empresa no surt endavant.
I llavors tota la vida hem de conviure amb que,
tio, estàs dedicant -li la major part dels teus
esforços i de la teva pasta i de tot a una empresa
que al final és teva. I com el que deia abans...
Aquí sí que tens una implicació i una, com diré,
una força de poder canviar les coses directa
sobre el valor de la teva inversió. És com qui
no compta com la seva primera vivenda, com a
patrimoni personal, saps? Com que dius, no, és
que això és un bis, no ho compto a la mella d
'actius exacta. No, regala -la, regala -la, sí.
Has dit de passada una cosa? Que m'ha semblat
interessant, molt ràpid, i l'has deixat anar,
i és com que... Hi ha mercat secundari per la
venda d'estàrtaps espanyoles? Perquè has dit,
sí, bueno, hi ha maneres de treure -ho. Sí, eh?
O sigui... Hi ha maneres. Aquí, i aquesta és
la part que no porto tan bé, perquè és la part
que menys m'interessa de l'operativa legal
de les estàrtaps, eh? Però hi ha maneres. O sigui,
evidentment hi ha compres i ventes de secundari.
Tu pots fer inclús pactes amb algú. És que no
sé ben bé com va, eh? Però vull dir, perquè ja
et dic, és la part que menys m'interessa en
aquest sentit, però crec que tens diversos camins.
Un d'ells és, jo crec que en el... Jo sé que
en el cicle de vida d'una empresa, qualsevol
soci pot posar a la venda les seves participacions
en una empresa, val? Aleshores, el board ha d
'alabar allò a la resta de socis i, depenent
de quin sigui el pacte de socis, es fan les accions
unes altres, no? Però aleshores, els socis...
Existents tenen compra preferent, etcètera, i
l'empresa pot decidir comprar aquestes participacions
o es pot utilitzar això en una ronda d'inversió.
Però generalment és una putada per una start
-up. Jo sé que amb altres empreses, potser més
consolidades, es mou més ràpid aquest secundari.
però amb startups és una putada, perquè tu estàs
concentrat, no has de distreure el fundador amb
aquestes merdes, val? Oh, i ara em vull vendre
el meu tíquet de 5 .000 euros. Doncs ets un imbècil,
bàsicament, tio, li estàs posant pals a la roda
a les startups, s'hauria d'estar concentrant
en altres coses, i tu t'has pillat els dits
amb una inversió, sap greu, val? Jo això sí que
ho he vist, en fons, al fons d'Itnig, en 3 o
4 ocasions, des del 2020 o 2021 que vaig entrar,
doncs ens han fet saber que alguns socis volien
vendre les seves participacions i que estaven
allà a disposició per nosaltres, si no, doncs
les compraven ells, bàsicament, doncs fantàstic.
Això passa, no ho he vist tants cops, i de fet,
de fet, de fet, de fet, per exemple, Bewater,
que és una empresa del mateix grup que la gent
d'Indexa, es dediquen a comprar secundari, invertir
en secundari en empreses que van bé, si empreses
bootstrap o pseudo -bootstrap. que els compren
participació als fundadors perquè treguin risc
de la taula entre ells com a inversió però a
través del secundari. Aleshores, sé que és una
opció lícita i vàlida. No et sabria donar més
detalls tècnics perquè jo ho he fet molt poc
i quan ho he fet ha estat a través d'algú altre
que m'ho ha gestionat. M'ha semblat curiós
perquè els Estats Units estan començant a sortir
aquestes tokenitzacions d'empreses privades.
que, jo què sé, mítica idea de, no, és que vull
invertir en Stripe o vull invertir en OpenAI.
I ho estan fent com sense el seu permís, no?
Llavors és curiós. Simplement em preguntava si
hi havia alguna cosa semblant a Espanya que no
s'obligués. Curiositat pura, en fi. Distribució,
tio, què? Tu com ho tens distribuït? Superfàcil.
Superfàcil. És que jo només tinc cinc actius.
Molt bé. Fins a quin nivell de transparència
vols arribar? Fins a quin nivell et sents com
modern? No, però és que no és un tema de transparència.
És que és superfàcil. No, mira, és que no tinc
res per compartir -te, però és que ho tinc al
cap. És que, mira, 65 % renta variable, 20 %
bitcoin, 10 % or, 2 ,5 % immobiliari i 2 ,5 %
startup. Vale. Hòstia, molt poc startup. I a
la part de negocis? Perquè tu si tens participació
d'empreses... Ho comptes en aquest 2 ,5 %? És
a dir, si tens accions d'RSS, m'imagino que
sí, o d'una empresa de xisquets, això no ho
tens aquí, no? És com tu i la teva empresa, ni
ho compto. Això no comptabilitzes. O sigui, de
totes les empreses on he estat que m'han donat
accions, no està comptabilitzat aquí. Perquè
no hi ha una manera molt... T'ha donat algun
rendiment, algun cop? O confirma la meva teoria
que això és una miqueta com la loteria? Si la
loteria és l'impost de la gent que no sap d
'estadística els estocs a Espanya, és l'impost
per la gent que encara es creu la mentida de
les start -ups? A veure, clar, o sigui, deixa'm
que et doni aquesta resposta dintre de cinc anys,
perquè potser ara és molt d'hora. Per què t
'ho dic? Perquè és allò que dius, sí, tinc diverses
coses allà a carta, d'acord? però clar, cap
d'elles ha fet un èxit, llavors... Clar, però
vull dir, Ironhack fa 10 anys que tens accions,
sí tens accions d'Ironhack, no sé si entens,
però vull dir que ja hauria passat el seu cicle
de... Clar, però és una... Sí, estic d'acord,
però veus, és un molt clar exemple d'empresa
que... que no ha tingut un... ni un canvi de
governança, ni algun donament de liquidesa, res.
O sigui, ha seguit creixent o no creixent, però
ha seguit, és a dir, està allà. Llavors, sí,
clar, aquesta inversió latent aquí no està comptabilitzada.
És com tu i la teva empresa. És a dir, no compto
això. És a dir, mira, el dia que vingui... Clar,
per mi és diferent. Jo no en tinc una, ho tinc
més clar, però és veritat que si tu en tens tres
o quatre perquè has estat com a empleat o com
a fundador de diverses coses, segurament és el
mateix concepte i jo tampoc ho comptaria. Vull
dir que només ho compto amb les que he posat
jo com a inversió de manera activa. A més, és
difícilment quantificable perquè, clar, què pots
fer? Dius, bueno, miro... La valoració de l'última
ronda i llavors veig que correspon a tantes accions.
Sí, però imagina't que la següent ronda és menys,
és més, és un preu molt volàtil i molt etéreo,
perquè al final no té res a veure el preu de
venda que acabarà venent allò amb el que es va
quantificar a l'última ronda. Per tant, com
que també és difícil posar -li un preu, és allò
com que està allà i mira, saps? És la loteria,
exactament el que tu dius tu. Si et toca, et
toca i està bé i és fantàstic. Correcte, jo no
perdo el temps amb aquestes coses, és a dir,
la meva fulla d'Excel, el meu Excel, que té
diverses fulles i una d'elles és Startups, la
part de Startups d'inversions només la toco
quan entra una inversió o quan surt una inversió,
però entre mig no toco res perquè és el que dius
tu, vull dir que si hagués de perdre el temps
amb, ui, ara han fet una ronda d'inversió, a
veure, vaig a recalcular ara quin percentatge
tinc, quina valoració estan, si per la valoració,
però clar, la valoració... Hi ha diverses valoracions
dins d'una mateixa ronda, de vegades. Per tant,
és difícil, no? Clar, una cosa és la teva, però
després la valoració global de l'empresa quina
és? No és aquesta. Després, hòstia, no esperes,
ha fet un save. Això, la valoració es calcula
al final. Bé, no, espera, és molt complicat.
Jo no vaig ni intentar fer -ho, també t'ho diré,
però perquè no té cap tipus de sentit. I també
perquè, ui, aquesta ronda, no, al final s'ha
cancel·lat. Ui, s'anava a vendre l'empresa,
anava molt bé i al final ha hagut d'aixapar.
quan entra i quan surt. Entre mig, no ho toco,
tio, perquè és que realment m'hauria donat més
feina que no res. L'altra cosa que has dit que
he trobat interessant és orc, tio. Si hi va haver
-hi uns anys... que tothom deia, buà, l'or,
la plata, totes aquestes merdes estan acabades,
no invertiu mai més ja en això. Fins fa relativament
poc. Ara em sembla que hi ha hagut un repunt,
no? Perquè he vist ja molta gent de comprar sobretot
plata, no tant or. He vist en l'últim any molta
gent dient, tio, compra plata i compra no sé
quin material, tio, cobalto a les no sé quines
mines de Namíbia. Però... Jo no he entrat en
aquestes coses per desconeixement, eh? Però...
Per què or i des de quan? A veure, el motiu pel
qual l'or està pujant ara no té res a veure
amb el per què fins a dia d'avui l'or s'ha
considerat un bon valor refugi. L'or, històricament,
s'ha considerat un bon valor refugi perquè en
èpoques de tipus d'interès baix inflacionàries,
el delta, i ara pot ser que m'equivoqui, segur
que algú em corregirà de macro, però el delta
entre el... El tipus d'interès que es paga es
considera que l'or és un refugi perquè està
preservant aquesta destrucció de valor per sobre
del preu del diner. I històricament per això
l'or ha funcionat molt bé en aquests escenaris,
com per exemple la prerrecessió, per dir -te
alguna cosa. Llavors, ara per què collons l'or
està pujant si tenim absolutament la situació
inversa? El motiu és perquè, i molt correlacionat
amb la baixada del dòlar, que hi ha un eix de
països que l'estan comprant per desdolarificar
la seva economia o la seva dependència en el
dòlar. Digue -li Xina, digue -li Rússia, etc.
Llavors, s'està veient com un arma de protecció
contra una exposició molt gran a la moneda americana.
Llavors, l'or ha pujat molt i... ha doblat el
seu preu en els últims anys i mig per aquesta
raó. Llavors, per què l'or? Jo sempre he sigut
molt fan d'aquesta idea de Harry Brown, de la
cartera permanente, perquè és el concepte aquest
que hi ha un actiu que funciona bé en diferents
escenaris del quadrant econòmic i un d'ells
és l'or i evidentment ells recomanen tenir un
25 % i jo no en tinc tant. crec que tinc 10 %
de la meva cartera, però sempre m'ha semblat
interessant tenir -lo allà per aquest motiu,
per un motiu de descorrelació amb altres actius
que pesen molt en la cartera. Aquesta és la raó
de l'or. Llavors, idealment, el que vols...
és que el bitcoin es comporti com l'or, com
aquest or digital, com aquesta idea de refugi
de valor. El que passa és que no està passant,
sinó que el bitcoin s'està comportant més com
l'SP500 que no pas com l'or. Però, a veure,
com aquests bitcoin maximalistes el que veuen
és que la compra del bitcoin és un hedge. contra
la degradació de la moneda. És a dir, com que
estàs imprimint en unes quantitats massives i
per tant estàs degradant el valor de la moneda
i un bitcoin maximalista sempre et diria que
el preu del bitcoin no es mou. és el dòlar que
és deflacionista i per tant puja el seu preu.
Ella et diria que el preu del bitcoin sempre
ha sigut el mateix des del 2016 fins avui, és
simplement que està reflexant la caiguda del
preu o la devaluació de les monedes fiat i és
aquest el motiu pel qual s'aprecia. Això és
el que et diria un bitcoin maximalista. Crec
que hi ha part de veritat, però no crec que sigui
sempre això. Però a dia d'avui no s'està comportant
així. A dia d'avui s'assembla més a això, a
l'SP500 que no pas a l'or. Però la idea és que
a llarg plaç s'acabi comportant així, per això
té un espai a la meva cartera. Junt amb l'or
i no te'l junto amb això, amb l'equity. És
que, bueno, preguntava perquè és una d'aquelles
coses que fa uns anys vaig veure que Revolut
ho havia posat i vaig dir... Que raro, saps?
Però bueno, vull dir, té tot el sentit del món.
Jo perquè no m'he ficat i no tinc res, però
per desconeixement, perquè jo no sé... De fet,
em sorprèn molt quan parlo amb algú i em parla
ja no d'hora, vull dir, ara l'altre dia vaig
estar amb una persona que em va dir que estava
invertint en no sé quin material, que segurament
tu coneixes perquè ets un friqui, que es veu
que és el que fan servir les empreses que tiren
satèl·lits que van per sota d'atmosfera o per...
capes baixes d'atmosfera, que són els que ara
utilitzaran per fer no sé què, saps? Vull dir,
i aquest material es veu que està, si ho acaba
de petar, vamos, serà una inversió boníssima,
però perquè estan creant un mercat nou, no tinc
ni idea, no me'n recordo ni quin era perquè
el meu cervell va desconnectar i es va posar
a pensar en altres coses, eh? Vam estar parlant
d'una cosa tan específica que no sabia i estava
pendent de 50 altres coses, val? Però jo no conec
això, aquest material en concret no està a Revolut.
Revolut té en sort plata i em sembla que hi ha
un altre material, però està, però segur que
tens altres plataformes. Aquesta és una miqueta
l'altra putada que trobo d'haver de fer la
gestió dels finals personals, que és com 15 plataformes,
tio, per fer les coses, saps? Vull dir, primera,
tens diners en diverses plataformes perquè si
tu ets com jo, tens una compte Revolut, tens
una compte PayPal, tens una compte potser de
Transferwise... Tens a compte de si vas d'una
alta posant kraken i coinbase i merdes d'aquestes,
vas acumulant, tinc diverses. Amb els anys he
anat tancant moltes d'aquestes, centralitzant
més, intentant centralitzar -ho tot en Revolu,
tot i que tinc comissions més altes. Però és
que no em val la pena tenir la gestió a tots
els altres llocs i tenir la pasta desperdigada
i tenir posicions més petites. desperdigades
pertot arreu, saps? Vull dir, saps que no trobes
el màxim rendiment, però és que tampoc em dedico
a això. Si em dediques a això i tingués tot el
temps del món, fantàstic, ho tindria optimitzat
fins a l'últim cèntim, no? Però no és el meu
cas, no? I, aleshores, per això dic que... Segur
que hi ha una plataforma que et permet invertir
en aquest tipus de materials secundaris o més
emergents, que no siguin la plata, l'or i el
no sé què, però jo no la conec, per tant no us
en podré recomanar cap. No, no, Àlex, un dels
motos de la meva teoria d'inversió és pes -ho
el més simple possible. O sigui, mai em veuràs
invertir... O sigui, mai em veuràs... triant
guanyadors, és a dir, vaig a invertir en Skyworks
o vaig a invertir en Circle, saps? No, o sigui,
tio, indexat, el més abstret possible de la particularitat
o de l'anècdota. I amb coses molt fonamentals.
O sigui, a mi no em veuràs mai invertint ni en
plata, ni en platino, ni en galvànio. O sigui,
no, no. Crec que era el galvànio, eh? No sé si
era el galvànio. Platino segur que no era. Però,
perfil de risc, tio. Perquè tu has mencionat
que indexa inverteix... Bé, has mencionat a l
'anterior episodi que indexa inverties en els...
Indirectament. a través del banc, que pots invertir
en les seves carteres 8 i 10, si no recordo malament.
8 i 10 es correlaciona al nivell de risc o és
simplement el nom que tenen? No, és a dir, si
algú ens escolta d'indexa, que corregeixi en
els comentaris la meva partida, perquè clar,
jo no soc client d'indexa, això és molt fort,
però o sigui, indexa... tu pots ponderar quina
quantitat de renta variable i renta fixa vols
que les teves carteres tinguin. Ells els donen
un nom a les carteres. Em sap que és 1, 2, 3,
4, 5, 6, fins al 10. I el 10 és màxima exposició
a renta variable, 0 a renta fixa. És risc, no?
O no? A veure, és una molt bona pregunta. És
risc en quant... No, més que risc et diria que
és més volàtil. No et diria que és més arriscada.
És més volàtil. Perquè què passa? No, però com
que et fan la pregunta en el KYC de preguntar
-te el teu nivell de tolerància a risc, per exemple,
vaig passar del 8 de 10 a 10 de 10 en els últims
anys. Vaig fer el moviment contrari que s'hauria
de fer. I realment m'ha anat molt bé. Però per
què? Perquè és pasta que no necessito. M'ha
donat un rendiment de la hòstia. Però no sé si
estem parlant del mateix. Però és un bon punt.
El que passa és que, clar, Jo crec que està molt
bé que el regulador estigui a sobre d'aquests
productes financers que s'estan donant a la
gent perquè tothom tingui el màxim d'informació
i se sàpiga quines coses et poden fer perdre
diners, quines no, perquè no tothom té l'espai
mental i està preparat pel que pugui venir. Però
penso que es confona el risc amb la volatilitat.
I a què vull dir? És a dir, que un producte d
'aquests, a 30 anys, Jo crec que és més arriscat
agafar la cartera 1 que la cartera 10, perquè
estàs deixant diners a sobre la taula. El problema
és que el camí no és el mateix d'un que per
l'altre. Llavors, què passa? Que si tu tens
necessitat de caixa en curt plaç, evidentment
estàs assumint més risc pel fet que... tens més
opcions de que en un curt plaç tinguis un mal
moment o estiguis passant per una recessió que
t'hagi baixat la cartera un 30 % i tinguis menys
disponibilitat de caixa. Però en el llarg plaç
no és un problema de risc, és un problema de
volatilitat. Llavors, el que dèiem de com inverteixes
amb Indexa, doncs Indexa té dos fons d'inversions
que els pots agafar des de qualsevol banc i igual,
amb unes comissions baixíssimes, igual que Indexa.
que corresponen a les seves carteres, em sembla
que són 7 o 8, un dels dos, i 10, és a dir, tot
renta variable i renta variable amb un 25 % d
'accions, de bónus, perdona. I aquesta és la
manera d'utilitzar indexa sense ser client d
'indexa. I amb l'ànim de simplificar, perdona,
amb l'ànim de simplificar, clar, si estàs en
un banc, això... Què et permet? Doncs mira, per
exemple, en la llisteta que jo t'he posat, si
volguessis, i és com per un tema de simplificació,
dius, mira, l'or, si ja estàs aquí, doncs escolta,
t'agafes un ETF d'Invesco que inverteix en
or i pam, ja tens or, saps? O jo què sé, no ho
recomano, però si qui vulgui invertir en un ETF
de BlackRock, de Bitcoin, també el té allà, saps?
Llavors ja mira, ja té 3 i ho pots fer tot a
través simplement d'un banc, saps? Val, bueno,
o sigui, tu ho fas tot a través del banc. Encara?
Sí, senyor. No tens ni un IKBR, ni Revoluts,
ni històries d'aquestes? No. Evidentment, és
la comissió més alta, però més conveniència.
No, perquè la comissió és del fons. Ja, val.
Clar, la comissió és del fons. És a dir, tu,
quan contractes un fons, aquells fons tenen comissió,
ja t'apagues. Estic segur que si ho fas des
de mític banc de la caixa, Supercaspost intentaran
colar els seus fons, que tenen una comissió molt
alta, diran que són els millors, el que sigui,
però si tu pots... No, pensava que posarien alguna
comissió per sobre del pal, hòstia, i vas a mirar
per un altre cantó i d'aquesta plataforma, per
invertir en el mateix fons, té una comissió més
baixa. Per això preguntava. Bueno, és una cosa
que jo crec que s'ha de mirar bé. És a dir,
que el teu banc no et cobri comissions extres
per contractar fons que no són de la seva matriu,
com si diguéssim. Per exemple, sé que la Caixa
ho fa. Val. Però mítics bancs d'aquests, no
sé, tipus Renta4 i aquestes coses que són brokers
al final, que no són bancs per demanar -hi una
hipoteca. Aquests no ho fan, n'hi ha molts d
'aquests. Vale, perfecte. Què més tenim? Bé,
al final crec que hem cobert bastant, eh? Inversió
en startup, líquid versus líquid, posicions de
caixa... Tu saps en qualsevol moment tots els
mesos de vida que tens? El teu... el teu... el
teu runway, per exemple? Mesos de vida financer,
eh? Vull dir, evidentment. És que no aplica,
Àlex, és que sóc solter, no tinc fills... No,
no, per això et dic, vull dir, perquè... És un
burn rate molt baix, tio. No és que no apliqui,
és que no és representatiu, és a dir, tu pensa,
si no tens fills, no tens parella... No tens
propietat. Jo puc baixar com el meu gasto, si
volgués, a virtualment zero, saps? Tens el concepte
aquest d'empresa bootstrap i profitable que
és Runway Infinite. Saps que m'agrada molt?
No això, però sí que seria... Com la meva imatge
seria una empresa bootstrap. Jo mai seria com
un unicorn, saps? No, no és la meva projecció.
Val, val, val. Cada quant ho mires? I quant temps
li dediques? No sé, la setmana, el mes? Tu tenies
un molt bon punt en algun dels episodis. que
deies més temps no equivalen a més diners. Em
va fer molta gràcia, ho vaig pensar. Súper bon
punt. Encara que siguis tot el puto dia pensant
en això, si això no és la teva feina, si tu no
t'hi dediques professionalment, encara que et
passis el dia mirant com es mou l'índex, no
prendràs una merda. Llavors... Tens què dir -ho?
Clar, mira, quan hem fet aquest episodi, què
he fet? He entrat a Google Finance i m'he fet
un screen ràpid de com estaven les coses, i llavors,
vulguis que no, tens un pols de saber, no sé,
on està la bolsa en un moment donat, és a dir,
tens idea de com va l'economia, però més per
un tema d'exposició indirecta que no passa perquè
tu estàs mirant els stickers cada dia, perquè
cada vegada és que... Això no és un altre tema.
Per cert, això és un episodi. Ara hi ha com la
gamificació, però gamificació dolenta. No tenim
aquesta paraula, jo crec, en català, que és el
gambling, saps? Sí, bueno, apostes. Sí, exacte.
O sigui, la apostificació de tots els productes.
Ara tot és gambling en els productes. O sigui,
ja et dóna aquesta sensació que... Estàs jugant
a tot arreu, saps? O sigui, com, no sé, inclús
amb els likes social media, els tíkers en les
aplicacions de la banca, tot et dona com aquesta
sensació que estàs gambling. Per això intento
abstenir -me una mica perquè ho considero extremadament
addictiu. I no, o sigui, crec que tinc com aquesta
exposició indirecta de com funciona l'economia,
però no estic... tot el dia, mira, perquè crec
que és que acabaries boig, jo crec que és això,
és extremadament addictiu i quan no és la teva
feina i no ho sé penso molt com tu i ja sé que
no és la meva empresa però ho penso molt com
amb la meva labor, no? És a dir, amb la meva
feina i escolta tio, centra't en el que saps
fer bé i ja et dic això és el que t'ha de fer
diners a la vida no, no, no, l'altre és Aquesta
idea de l'incompassiu, si creix el teu patrimoni
simplement pel fet d'estar en un fons indexat,
doncs gràcies a qui sigui. Ja està. Ho has aconseguit
o no, allò de l'incompassiu? Una altra bona
pregunta, veus? És que veus? I estem resolent
preguntes que no vam saber resoldre en els altres
episodis perquè me'ls he escoltat. No, no. O
sigui, incompassiu és un bon concepte però crec
que no està ben entès. O sigui, mira. incompassiu
com a tal, perquè llavors tu aquesta pregunta
ja me l'havies fet en un dels episodis. I jo
et dic, clar, què consideres incompassiu? Un
fons indexat el consideres o no? Clar, llavors,
per mi no. O sigui, ha canviat la meva idea.
Incompassiu per mi és mecanisme de generació
de caixa que no requereix absolutament cap esforç.
Llavors, és a dir, un incompassiu és un artefacte
que simplement pel fet de posseir -lo... et dona
diners sense que tu facis res. Això és la definició
pura d'incompassiu. Llavors, un fons indexat
no és exactament un incompassiu per dos motius.
Primer, li falta predictibilitat, per tant, no
saps exactament com funcionarà. Un incompassiu
és predictable, és a dir, l'incompassiu paradigmàtic
és un T-bill americà, com un treasury, una nota
del tresor americana que diu, mira noi, té. 1
.000 euros i això torna al 4%. I saps exactament
quan et farà els pagaments, quan te'ls posarà
al banc... És un mecanisme de generació de caixa
directa. Però fins quan és predictable? Perquè
no crec que sigui predictable d'aquí a l'infinit.
No hi ha cap producte que sigui així. Una nota
d'altra zona americana? O d'alguna espanyola?
És que no sé com funcionen, però això vol dir
que a 100 anys vista sempre és el mateix? Tu,
per exemple, tu agafes... Bona pregunta. O sigui,
mira... Imagina't, eh? Una nota del tresor, d
'acord? Imagina't, avui el tipus d'interès està
al 3%, d'acord? Sí. Diguem, eh? És un exemple,
és teòric, és simplement per il·lustrar -ho.
Ens estem anant llargs, eh? Però tu tens alguna
cosa a fer o no? Oh, no, no. Fantàstic. Tu has
escrit pel xat, però no ho has vist. Ah, no,
no ho he vist, no ho he vist. Estic molt concentrat
en la conversa, d'acord o no? Molt bé. Una nota
del tresor, d'acord? Imagina't, els tipus d
'interès avui estan al... M'ho invento, d'acord?
Al 3%. I et diuen, mira, noi... Això és una nota
al tresor a 10 anys. Llavors tu pagues, jo què
sé, i quant vols? 1 .000 euros. Vinga, doncs
aquí tens 1 .000 euros. Llavors això et paga.
Ells es queden el principal, els 1 .000 euros,
i allò et va pagant 3 % cada any. Hi ha diferents
tipus de productes, alguns paguen mensual, altres
paguen semestral, altres paguen anual. Però generalment
les notes al tresor paguen anuals i llavors et
donen un 3 % a l'any. Això és incompatible amb
anual. Llavors cada any... Això et dona el 3%.
Llavors, la teva pregunta és, sempre paga el
mateix? Sempre paga el mateix. És a dir, tu agafes
aquesta nota i al final, o sigui, al cap de 10
anys, a part de tots els interessos que t'han
pagat, que són el 3 % anual, ells et tornen al
principal. Aquest és l'incompassiu històric
de la nota del tresor. Què passa? Que sobre això
hi ha un mercat secundari. Què passa? Si jo ara
he comprat aquesta nota al 3%, i demà els tipus
d'interès baixen, què passa? Que la meva nota
té un delta d'un 1%, és a dir, hi ha un gap
d'un 1 % que em pagarà sobre 10 anys que les
noves no tenen. Per tant, la meva nota del tresor
no és que sigui més valuosa, és que, clar, has
de multiplicar pels anys de palanca que tenen,
és a dir, aquesta nota té palanca. Per tant,
si jo la benc, ara aquesta nota ja no val 10
.000 al secundari, val més. Això sí, perdo els
pagaments, òbviament, perquè estic venent el
títol. Però, clar, però algú no me la comprarà
per un 1 % més. No me la comprarà per un 1 %
multiplicat pels anys que queden, perquè és la
rentabilitat esperada d'ella. Per la mateixa
raó, el seu preu de mercat, si els tipus d'interès
pugen, aquesta nota baixa. Per tant, el preu
de mercat d'aquesta nota és més baix. Per això
la corba de tipus sempre és inversa a la procuració
dels tipus d'interès. És a dir, la rentabilitat
sempre és inversa al tipus d'interès perquè,
evidentment, si el tipus d'interès puja, aquella
nota apreciarà el valor. Perdona, joder, d'apreciar
el valor, en canvi, si el tipus d'interès baixa,
la teva nota apreciarà el valor. No sé per què
m'has preguntat com funcionen les notes del
tresor. Per mi això és l'incompassiu de manual.
És a dir, escolta... passi el que passi, encara
que hi hagi, no sé, que vinguin tres Covid seguits,
allò teòricament és l'actiu més segur i aquell
que et dona diners sense fer res. Llavors tu
dius, hòstia, un fons indexat és incompassiu.
Home, et diria que és acumulació de patrimoni
en el llarg plaç, però no incompassiu. És com
dir, tenir un immoble com comprat. És incompassiu?
Home, et diria com acumulació de capital. Llogar
-lo? Incompassiu. A veure, tampoc tan passiu,
perquè com que has vist, si tens un llogatori
com tu, et dona pel cul, però... O sigui, vull
dir que t'estan tocant les pilotes, saps? Però,
i per tant, no és tan passiu, sinó que requereix
de feina perquè li has d'arreglar l'oli de
la campana. Però, clar, jo et diria que aquesta
és com la idea d'incompassiu, és aquesta de
no estic fent res, i tinc un mecanisme de generació
de caixa. Llavors, molta gent pot dir, no, escolta,
compra un fons de dividendo. Ok, t'ho compro.
O sigui, podria ser -ho també. O sigui, un fons
que inverteix en empreses de dividendo. Llavors,
el que fa és que et vas soltant els dividendos.
Bé, és un bon mecanisme. O, saps què? Joder,
és que potser això s'està anant ja massa, potser
ja és nerdàlia això, però els fons sempre tenen
com dos... dos classes, bueno, classes, opcions,
molts d'ells són els d'acumulació i els de
distribució, que són aquells AFC i DIST, saps?
Els que són d'acumulació és que els dividends
o els beneficis es reinverteixen en el fons.
Aquests són més d'acumulació de patrimoni i
els de distribució són aquells que els dividends
i un percentatge dels retorns... van directament
al teu compte, és a dir, se't paguen quan toquen.
En fi, igual m'he anat molt llarg això avui.
No, no, és molt interessant perquè al final dona
visibilitat d'un tema que et preocupa o que
interessa a l'audiència, però que no havíem
cobert amb tant de detall. No sé si hi ha alguna
altra cosa que se'ns hagi quedat aquí al tinter.
Jo ja callo per bo, ja no dic res més, ja. Estic
bé, ja. Déu -n'hi -do, li has fotut canya, eh,
tio? T'has sentit entrevistat? No, que va, però
aquest tema m'interessa, aquest tema em diverteix,
a mi m'agrada. És a dir, és el que tu deies,
que són coses que no s'ensenyen a l'escola,
però hauria de ser com coneixement tan transversal
per la gent, perquè si no és que és... És el
mític lloc, i penso que, per exemple, jo que
sempre compro d'immobles també, hi ha una assimetria
d'informació brutal entre el que està comprant
i el que està venent el producte. I l'únic que
genera això és tensions en què la gent que té
més informació en la part de l'assimetria s
'aprofita de la resta. Aquestes ineficiències
en el mercat, és a dir, aquest arbitratge entre
informació, es pot mitigar d'una manera molt
fàcil quan hi ha molt coneixement del problema
i del concepte. No et diria que és obra social,
però quasi és una cosa molt saludable per la
gent entendre una cosa que segur que es trobaran
en algun dia o en algun moment, que és la inversió
en actius. Comparteixo una part. Hi ha una part
que no, perquè crec que és més un tema emocional
que no pas racional. I m'explico. Segurament
la gent que té més un perfil de finances o d
'una posició de caixa més generosa, quan comencen
amb això, ho pensen des del punt de vista racional
de dir, tinc tants diners, he de fer aquesta
distribució, faré servir aquestes eines, aquests
valors, aquests refugis, etcètera. El que dius
tu, controlar el tema dels tipus d'interès,
controlar les comissions. I ho fas des d'un
punt de vista racional. Jo el que sí que m'he
adonat és que moltes de les meves inversions,
la majoria, les he fet des d'un punt de vista
emocional, de jo vull fer això. Vull convertir
-me en aquesta persona, vull ser inversor. Ho
faig. No ho pensava des del punt de vista de
retorns perquè aleshores no ho hauria fet. Perquè
fer un càlcul ràpid sobre els retorns que et
pot donar una start -up és completament caòtic.
Si dius sí, ui, una start -up, si tu t'ha anat
bé i vas invertir en... en, jo què sé, en TravelPerk
fa molts anys, doncs, hòstia, potser sí
que has pogut fer un percent, per dir alguna
cosa, no? Però la majoria d'estàrtaps no donaran
això, saps? Jo, ara, l'empresió més generosa
ha estat un per tres, per tant, i no m'ha canviat
la vida. Per això dic que per a mi és molt diferent,
o sigui, la part racional ha arribat després
de l'emocional, no? O sigui, com he fet el meu
portfòlio... en base a com em sentia jo en un
determinat moment, en què volia ser, no? O sigui,
el meu Excel reflectia la persona que jo volia
ser, no pas la persona que jo era, no? I, de
fet, el meu Excel ha estat massa maximalista
i amb els anys l'he reduït i ChatGPT m'ha
dit, maco, està molt bé, però és massa complexa
pel que tens, val? Fes -t'ho més senzill, saps?
I si vols t'ajudo, i després una de les coses
que tinc per aquest any és simplificar aquest
tema, no? Simplificar tant l'Excel com les categories,
com... segurament treure -li totes les collonades,
perquè jo, la meva fulla de les start -ups, per
exemple, tenia preparat per poder calcular els
diferents escenaris, de dir, hòstia, aquesta
inversió, si anés molt bé, seria un X. Si va
mitjà, va així. I si va malament, doncs és per
zero, és un write -off i ja està. I la realitat
no és aquesta, perquè si va molt bé... no t'aplicarà
a totes les startups que tens, t'aplicarà a
molt poques. La inversió mitjana, no saps quina
serà, o sigui, el retorn mitjà. I el retorn dolent,
de fet, de la majoria de startups que he invertit,
no ha estat mai un 0. Només en una ha estat un
0. Tota la resta m'han acabat tornant o la pasta
d'integrament o la meitat. Per tant, no és un
per 0. Afectes pràctics, un per 0, un per 0 ,5
o un per 1, és més o menys el mateix, a segons
quins nivells. Però, bueno, vull dir que té poc
sentit, perdre el temps amb aquesta última milla
que dic jo sempre, com pots estar invertint en
altres coses, no? I és curiós veure com la inversió,
per exemple, de start -ups és un test de personalitat,
si tu vols, no? És el... Sí que és un KYC de
manual, val? Versus... altres tipus d'inversions
que potser no les tinc aquí ni traquejades. Si
en el seu moment havia fet alguna cosa de comprar
divisa estrangera, perquè tinc un bon amic que
es dedica a això, i em deia, doncs ara compra
això, i vas a aquest país, compra tal, i tal.
I ho vaig fer, bueno, va donar un cert retorn,
però tampoc ho he acabat de traquejar mai, això,
no? I pel que dèiem sempre, jo no vull dedicar
-me a aquest tipus de coses, no? I que amb el
temps, doncs sí que vull simplificar això. Tinc
molta curiositat de saber a veure com... poder
-ho fer ja perquè em pugui simplificar aquestes
coses, em pugui ajudar. A mi el que em mata és
la logística. O sigui, jo fins fa poc feia cada
setmana, el cap de setmana, doncs vinga, posicions
de caixa a totes les comptes que tinc, correcció
de valors si hi havia hagut algun moviment en
les start -ups, per exemple, i quatre o cinc
coses més, no? I de fet tinc algunes coses que
són algunes coses de... No és que ni tan sols
són valor, no? Però que són... que es puguin
vendre, que em poden donar un retorn. En el seu
moment havien estat les cartes de Pokémon, no
podia ser alguna altra cosa. Diu, hòstia, però
això et pot tornar, et pot donar un cert retorn.
I teniu otra caixa a tallar. Massa complicat
tot això. Jo crec que és massa complicat. A veure
si amb la IA puc fer la ingesta de les dades
d'una manera molt més automatitzada que no haver
de fer jo de manera... manual, sense haver -li
de donar accés als meus comptes de banc, que
això ja em fa molt de respecte, i l'altra és
que t'ho pugui fer la ia mateixa, no?, a través
dels navegadors agèntics, que ara començo a entendre
ben bé com van i començo a fer -los sòlids per
certes coses, i dius, mira, aquí tens el meu
Excel, saps?, així és com funciona. Fes -me això,
saps?, vull dir, com ho faries? Primer és com
ho faries, després ja et diré si ho pots aplicar
o no, no?, però fes -ho tu, ja que tenen accés
a poder modificar coses a Google Docs i tot això.
té molt de sentit. No sé si ho construiria sobre
el ChatGPT, però sí que ho seguiria mantenint
-ho sobre Google Sheets, que al final és on ho
tinc. Jo em referia més a la transversalitat
del problema. O sigui, no sóc fan que tothom
ha d'aprendre tot. Una persona pot passar i
pot viure la vida i morir sense saber com funciona
una turbina d'avió. seria una vida avorrida,
tot sigui dit, però pots viure la vida sense
saber -ho, d'acord? És a dir, seria per mi una
vida perduda, però crec que és una molt millor
vida si saps com funciona, però pots passar -hi.
Malgrat, malgrat, les finances són tan transversals
que ens toquen a tothom. És a dir, és un problema
que... A veure, és a dir, si vius en un país
mínimament desenvolupat, t'hi trobaràs en un
moment o altre... en moment de magnitud més gran
o més petita. Per tant, crec que com a societat
igual és d'aquestes coses, igual, per exemple,
que, jo què sé, la nutrició, la salut d'un mateix,
aquestes coses tan transversals s'haurien de,
anem a dir com, despolititzar i des d'un punt
de vista molt objectiu explicar de forma transversal
a la societat i no generar aquestes... asimetries
que et deia abans, que simplement els que s'hi
posen i volen aprendre -ho i simplement pel fet
que tenen aquesta agència que ho volen fer, generen
aquests retorns desproporcionats per ells versus
els altres. Simplement, aquest era el meu punt,
no volia socialitzar l'educació, simplement
deia que per les coses molt transversals crec
que s'hauria de posar una mica més d'interès
per tothom per aprendre -ho. No, bé, últims pensaments.
No, que ja anem molt llargs avui, home. Ja sembla
el de la... Sí, ja semblen els d'Apple, hòstia.
Ja són els d'Apple, però no són els d'Apple.
De fet, tu tens estoc d'Apple o no? Bueno, en
quant indexa, té una part del seu portfolio de
les P500 i hi ha una exposició, doncs evidentment
sí, però ja et dic, jo estocs... Jo no jugo a
triar guanyadors, perquè no tinc sort, Àlex,
no tinc sort. No, no, és un bon apretat. De fet,
és curiós que, mira, que jo sempre he partit
com a les ganes tecnològiques i tal, i crec que
Apple no he tingut mai, però no per res. O sigui,
és com un... Doncs potser no hi he pensat. O
potser en el seu moment vaig prioritzar altres
i crec que no he tingut, no he posseït mai Apple.
I és curiós, perquè... Jo segueixo creient en
Apple com a empresa, però és allò que quan hi
penses dius, ja ho faré, avui quan arribi a casa
compro alguna cosa d'Apple. I no ho faig mai,
tio. Això és una miqueta el meu resum de la meva
vida financera, saps? Tenir moltes idees, algunes
pitjors que les altres, però no acabar -les executant
mai i tenir una visió bastant despreocupada d
'aquest tema. Però bueno, intento posar ordre
dintre del caos, però al final suposo que aquest
caos també et dona una certa tranquil·litat de
saber que si no hi faig res, tampoc passa res
perquè la meva vida no depèn d'això. Ai, si
haguessis invertit en Apple tot el que has gastat
en MacBooks i iPhones i coses. Si hagués invertit
en Apple tot el que he gastat en Pokémon, Marc,
seria trilionari.