No t'imposa bastant aquest compte enrere, el
de Riverside, o què? Sí, perquè mai saps què
dir. Com que sempre comencem parlant i a vegades
mai saps on talles, aquí ara saps que segur comences
aquí. És veritat. Ara he tallat part de la sorpresa
d'aquesta que em feia sudar putada de vegades
posar coses que dic, què cabron ha posat això?
I no havia d'haver entrat a l'episodi. Però
bueno. Bon any. Molt bon any. Ha canviat alguna
cosa per tu? Ja has complert algun propòsit?
No, encara no. A veure, el meu any sempre comença
d'una manera que és bastant curiosa. Vull dir,
jo soc de l'1 de gener, per tant, començo celebrant
l'aniversari, però no m'agrada que em truquin
ni em felicitin. Aleshores, sempre començo desitjant
que la gent no em truqui, tio, perquè no hi ha
res més incòmode que la gent et truqui borratxa
a les 12 de la nit del dia de cap d'any, saps?
A menys que tu també estiguis borratxo, però
com que no era el cas, doncs mira, per sort,
aquest any la gent... i m'han trucat el dia
1, això ja és una cosa més acceptable, saps?
Ja ho digereixes i no hi ha aquell moment d'incomoditat,
ai, no es connecta bé, no hi ha xarxa, tot està,
les xarxes estan col·lapsades i tot això, i bueno,
em dóna una miqueta més de... em dóna menys estrès
que em facin aquestes trucades i felicitacions
el dia 1 quan ja estic més descansat, i no allò
que dius, tio, tinc encara raïms a la boca, tio,
d'estar agafant les trucades de la gent, però
bueno. Pots creure que tinc una relació molt
difícil amb els aniversaris? Perquè per la gent
és molt fàcil felicitar els aniversaris, perquè
com que té Facebook i aquestes coses, li recorda.
Dius aniversari i tal, clar. Ah, val, doncs abans
ho feia. Abans ho feia. A mi no m'ho recorda.
Jo sempre he tingut una relació molt complicada,
perquè he de recordar com el dia concret, quan
és l'aniversari del persona i no tinc la mítica
agenda on m'ho apunto, perquè dius, a veure,
tampoc cal, no? Però sempre associo alguns dies
amb alguns aniversaris. No sé per què durant
l'any associo el dia 1 amb el teu aniversari,
però mai me'n recordo de felicitar -te. Perquè
com que hi ha com un event que permea tot el
dia 1, és com que dilueix la teva proposta de
valor. És una merda, això, eh? Mira, tinc amics
que tenen el seu aniversari el dia de la Diada
o el dia Sant Jordi i passa exactament igual.
I penses, però això és allò que tens coses a
fer per aquell dia, per tant no ho fas. Però
respecte a allò de Facebook, és veritat. Jo ho
he experimentat. Jo me'n recordo que va haver
-hi una sèrie d'anys en què, de cop i volta,
400 persones em felicitaven l'aniversari, perquè
tothom estava a Facebook, per tant... Clar, ara
ja veus que la gent no entra a Facebook. Abans
entraves cada dia, amb la qual cosa cada dia,
a part del ritual més o menys de tothom, era,
ui, és l'aniversari de tal persona, vaig escriure
-li al mur, no? I li posaves l'aniversari. Jo
me'n recordo que hi havia uns anys, tio, que
em passava una hora i mitja o dues hores, el
dia 1, responent a tothom, perquè et llevaves
i veies... 400 persones t'han escrit al mur.
I dius, hòstia, fantàstic. Vull dir, més o menys
diferents graus d'amistat. Però he anat veient
el declivi de Facebook. Jo l'he notat, la mètrica
ha estat quanta gent em felicita cada any. També
és un declivi personal, eh? Jo ho entenc, és
una cosa de... També aquí hi ha el meu ego, també,
saps? En algun moment ha dit, hòstia, ojo, que
potser ja no ets tan popular com abans, però
jo també és veritat que també ho aixaco al declivi
de Facebook, eh? Perquè ara, no sé, avui no hi
he entrat, però l'any passat potser vaig tenir
30 felicitacions quan tenia 400, saps? I cada
any n'hi ha hagut menys des dels pics de popularitat,
però bueno. Jo també ja no soc tan popular com
abans, Marc, però forma part de fer -se vell,
saps? Aleshores, no. No passa res, ho tinc assumidíssim.
No, però el que he de dir d'això és que els
aniversaris, aquestes felicitacions, com et diria,
és que la paraula potser no és no desitjades,
potser és com de compromís, et posen més una
tasca. O sigui, si ets una personalitat d'aquestes
tipus A que ha de marcar tots els xecs i que
necessita complir totes les tasques, jo no puc
deixar una felicitació. d'aniversari per contestar.
Jo les he de contestar totes perquè si no, no
suporto la boleta allà esperant, no? Una merda.
Però llavors veus i fas una mica d'escror a
la conversa i comences a veure com que només
interactues amb aquella persona el dia 9 de maig,
aquí hi ha alguna cosa que falla, aquí hi ha
alguna cosa que no està bé. I és per això que
a mi aquests compromisos em tenen una mica preocupat.
No m'acaben d'agradar moltíssim. Deixa'm una
miqueta el resum del... que ja ha passat l'època
de les xarxes socials. És a dir, va haver -hi
un moment que vam ser tots amics de tothom, amics
de tot el món, i per tant tothom es felicitava
l'aniversari i quan hi havia qualsevol cosa
tot era una gran celebració i tal, ui, es posen
de foto, de què tens un gosset nou, doncs vinga,
4 .000 likes, i aquesta època ja ha passat. Vull
dir, ara ja ens hem cremat de tot això, ara ja
la gent suda absolutament de tot a Facebook,
si entres només hi ha aquest porqueria de fake
news i poca cosa més, i de fet, Jo crec que hi
entro només, o tinc el compte de Facebook, si
no recordo malament, perquè està lligat a WhatsApp,
et permet controlar WhatsApps i Instagrams i
merdes així, i per coses de feina, però vull
dir, jo el Facebook personal no ho sé ja perquè
el tinc allà, no? I sap greu perquè tens com
un reducte de gent que saps que només estàs connectada
a ella a través de Facebook i que no tens cap
altra manera, no? Però d'altra banda dius, la
majoria d'ells i elles, si desapareguessin de
la teva vida, diries, bueno... Segur que trobaria
l'email si el necessités, o LinkedIn, podries
reduir -ho a LinkedIn. Però d'alguna manera
Facebook s'ha quedat allà com mig mort. I és
això, ja ha passat de moda. Jo crec que el pèndol,
la teoria pendular que explica tot, el pèndol
és que hem anat de la hiperconnectivitat a tornar
cap a la gent que realment ens interessa. I et
posaré un exemple. Jo els aniversaris, si me
'n recordo, és perquè jo sempre els he tingut
a Google. Jo fa, no sé, 20 anys. m'anava apuntant
a Google Calendar els aniversaris de gent que
tinc un calendari que és aniversaris. I què passa?
Que he acabat tornant a això, o sigui, he acabat
oblidant -me dels aniversaris de Facebook i felicitant
només la gent que realment ha estat els últims
20 anys, o inclús gent nova, però que realment...
amb la que em porto bé o que vull saber el seu
aniversari, aquests me'ls he anat apuntant a
Google Calendar. I mira, para o para bé, ha estat
la decisió correcta i tinc els aniversaris de
gent que m'interessa, els tinc allà, els tinc
al Google Calendar. I abans que m'ho preguntis
tu, Marc, sí, tinc el teu aniversari, el tinc
a Google Calendar. M'agrada molt el life hack
del dia, eh? M'encanta apuntar -los allà als
aniversaris. Mira, el primer que m'apuntaré
serà el teu, 1 de gener, fàcil. Mira, tinc un
regal per tu abans que comencem el tema de l
'episodi, perquè va d'adquisicions Te'n recordes
que una de les preguntes que vaig fer, ben digues
punts, quina serà la primera adquisició que farà
el 2026? No n'han fet cap, però una adquisició
que em va passar... És MarsBased. T'imagines?
Seria boníssim, saps? És foc a terra. És Parlem.
No, no, no. Tinc... Tinc un... És Parlem. Bueno,
no. Tinc una adquisició que va... que no va aparèixer
a les llistes d'adquisicions que vam fer, no
la vam comentar, i avui m'ha aparegut, tio.
M'ha aparegut perquè és un producte que jo faig
servir. I es veu que la van comprar el 2025,
el juny. L'empresa es diu Harvest, no sé si
et sonarà. Ah, l'1 de les Hores, no? L'1 de
les Hores, el Time Tracking, sí, exacte. L'empresa
que té Harvest, té Forecast, que Forecast també és
un planificador de... de capacitats d'equip
i tot això, el Harvest et permet facturar, és
un time tracker de manual per petites empreses
i autònoms, que després et permet fer factures
també i posar els projectes allà i veure com
de desviat vas en pressupost i totes aquestes
coses. Doncs es veu que els van comprar el 2025
i avui, quan he entrat per imputar les hores
de la setmana, com faig cada divendres, doncs
posava, ei, per poder donar un millor servei...
amb aquest producte i seguir -lo evolucionant,
que sapigueu que ens estem integrant a l'empresa
Matriu, que va comprar Harvest i que aquesta
empresa es diu Bending Spoons. Va, càgon Déu,
tio. Bending Spoons està de tot arreu. Però aquesta
no entrava dins la meva... dins del meu... Com
se'n diu això? Dins del meu pronòstic, perquè...
Hòstia, és... És curiós. El que hem comprat sempre
ha estat empreses com amb molta tradició... que
han estat extremadament populars i han deixat
de ser -ho, el que dèiem uns assets indistrets,
empresa que ja segurament tenia molt deute i
que no podria repagar i tal. En canvi, Harvest,
és curiós perquè és una petita empresa de 40
treballadors, és bootstrap, o sigui, no tenia
problemes de cap table, si no recordo malament,
portava almenys un parell d'anys sent rendible.
perquè els vaig conèixer en persona fa... o l
'any passat, o fa dos anys, van venir a fer un
retrit aquí a Barcelona i tal, i vaig anar a
fer una xerrada i els vaig conèixer. I no ho
sé, em semblava que els hi anava bé, però potser
és també el clar cas de dir, bueno, anem a col·locar
-ho a algú, perquè ens hem cansat una miqueta
d'aquest tema, perquè portaven... Hòstia, aquesta
gent van començar molt aviat, no sé si van començar
el 2010 o el 2009. Aleshores, doncs bueno, no
era un producte enorme, la seva... crec que tenien
molts, molts... milers de clients per empreses
petitetes, vull dir, ja et dic jo que MarsBased
és de les empreses més grans que feia servir
Harvest, pel que em van dir, o estàvem al 1 %
d'empreses més grans, perquè generalment una
empresa més gran sembla coses més sofisticades,
no? Però tenien un fut i més d'empreses petites.
Suposo que també hi ha valor per això, per una
empresa com Bending Spoons. Qui no comprarà Bending
Spoons? Aquesta em sonava, per això vull dir que
no és vella glòria, però si jo que no faig servir
aquest tipus de productes, que recordés que tenia
aquest ús, és perquè alguna cosa havíem fet.
El que passa és que, clar, és el que tu dius,
no sabia això que eren 40 empleats i que 100
% vostre. O sigui, generalment compren, doncs
això, companyies que estan molt apalancades de
deute, però potser no... sinó de capital, no?
És a dir, tio, que han rebut una inversió brutal
que segurament mai repagarien en el futur la
valoració que van aixecar a l'última ronda,
una cosa d'aquestes. Però, hòstia, Harvest,
eh? Bona. Què no ha comprat Bending Spoons, Déu
meu? Bueno, què no ha comprat Bending Spoons?
I parlant de comprar, què et sembla? Les compres
aquestes fantàstiques que estan canviant el mercat
ara, però que no són compres, no se'ls pot dir
compres, no? Que estan fent les grans tecnològiques
per evitar la regulació. i que s'estan posant
tant de moda que pràcticament, no et diré n'estaven
una al dia, però a l'última setmana ha estat
una bogeria. Bé, els últims mesos hi ha hagut
algunes de molt sonades, hi ha hagut la de Windsurf
per Google, hi ha hagut Scale AI, hi ha hagut,
ara, recentment, potser la que ja ha fet saltar
una miqueta tot pels aires ha estat la de Groq,
no la intel·ligència artificial d'Elon Musk,
sinó Groq amb Q, que l'ha comprat, entre cometes,
Nvidia. Però n'hi ha més. El dia 30, just abans
del cap d'any, va ser Runway LM per Adobe. Vull
dir que n'hi ha un futi més. Aleshores, què
et sembla a tu aquesta nova tendència? Podem
parlar d'això o què? Sí, et veig interessat.
A veure, jo no soc un expert d'M&A, però sí que
és cert que a les èpoques dels 2021 -2022...
Igual la regulació no estava allà per aquestes
compres. Exemples bons tenim els d'Adobe i Figma,
que en aquest cas em sembla increïble. Imagina't
com si ets... Penso molt en el cas de Figma,
en el de... Imagina't que has aixecat una companyia
fins allà i t'arriba el teu moment de venda
i fas una sortida de... Em sembla que va ser
20 bilions el de Figma, Adobe, que... És allò
que dius, hòstia, que són problemes del primer
món, però ets el CEO i el founder i tu aquell
dia ja respires, saps? Te'n vas a sopar amb
l'equip com dient, joder, l'hem venut, és l
'hòstia, tal, no sé què, i de cop et trobes amb
un procés com d'any i pico. en el qual no saps
si l'has venut o no l'has venut, perquè està
en aquest procés regulatori, perquè al final
t'acaben dient, saps què, no m'acaba d'agradar
aquesta compra que has fet, potser no va endavant.
És de les pitjors coses que et poden passar,
perquè tu en el teu cap ja l'havies venut. I
després que et diguin que no, torna a començar
una altra vegada. I no vull pensar en la quantitat
de... que són problemes molt abstractes, però
d'hores que s'han invertit en due diligence,
en paperassa, a portar, escolta, vull dir, quantes
hores d'aquell equip per fer altres coses es
van invertir per poder portar a bon port aquella
venda? Casos com aquest n'hi ha hagut un, el
de Figma i el d'Adobe, però després penses,
per exemple, un que realment ha quebrat la companyia
és el d'iRobot, que el comentàvem l'altre dia,
el de Roomba. Això va ser per un problema a la
Unió Europea, et juraria. I ho vaig estar mirant
per aquest episodi i sí, sí, 100%. Amazon la
va comprar, però la va comprar en mala època.
Si l'hagués comprat ara, nen, potser s'hauria
quedat a l'equip, a un acqui-hire i au, cap a casa.
Jo sobre això, No és que tingui moltes opinions,
però la primera cosa que em ve al cap sobre el
tema de les adquisicions i quan a vegades hi
ha activitats monopolístiques o no, és que a
mi les adquisicions em recorden una mica la seguretat
social. A veure si m'explico. A veure... Hi
ha un punt, hi ha un punt. Això promet, això
promet. Comencem forts. Hi ha un punt, hi ha
un punt, hi ha un punt. I és que... No fa falta
el firma clave, saps? Bueno, va. No, no, no.
No es passen pel clave pin, però el que em refereixo
és... O sigui, tu, com a emprenedor, quan comences
una... una empresa, t'animes a crear una start
-up amb algú, és a dir, el contracte social que
hi ha en aquell mercat és que una de les sortides
potencials que tens és que si la cosa no acaba
d'anar bé, si has juntat un bon equip i estàs
fent una bona tecnologia, possiblement a un gran
li és molt fàcil comprar -te en aquest concepte
de re -hire, digue -li com vulguis, però et compra
l'empresa. I aquests èxits, igual com a meitat
de desenvolupament de l'empresa, és com una
bona raó, és com un safety net per a aquests
casos on tu, escolta, has arriscat, però saps
que va, tio, si les coses em van malament, i
això aquí no passa, eh? Tant, però m'han dit,
i tu ho sabràs millor que jo, que Silicon Valley
sí que passa. I és lo de, escolta, potser les
coses no ens van bé, però va, ens compra Google,
saps? O ens compra Meta. Ok, clar, i per què
dic que és la seguretat social? Perquè tu al
final què fas? O sigui, l'estat de l'emprenedoria
està molt vinculat a la seguretat que un mateix
pot tenir de què passa si les coses van malament,
no? Llavors, d'alguna manera intento analogitzar
això a la seguretat social de dir, escolta, jo
començo això, però sé que si les coses van malament...
Bueno, tindré un Google, un gran, un Apple que
agafarà i em dirà, mira, saps què? Compro l'equip
i m'emporto el talent i ha estat bona tecnologia,
fantàstic, i ha passat en mil casos d'aquests.
Què passa? Que si li talles les ales a això,
estàs traient l'incentiu per començar, perquè
dius, hòstia, si les coses em van malament, clar,
me'n vaig a baix amb tot. és com, no ho sé,
deixar la feina als Estats Units, perdre el seguro
mèdic i voler començar una empresa, no? Dius,
hòstia, si les coses van malament, tio, jo què
sé, mai que es van trencar una cama, merda, saps?
Doncs, per aquí, crec que mata un punt l'esperit
emprenedor. O sigui, el fet que hi hagi com molta
tensió en la regulació per fer compres. Però,
per altra banda, vull dir, també soc conscient
que, no ho sé, vull dir... quan un gran compra
un gran i hi ha aquests efectes de xarxa tan
grans, a veure, realment, és que molts d'aquests
mercats ja són winner take all. els dos que estan
allà es junten, és el que tu dius, crees tendències
d'aquestes monopolístiques que al final no són
monopolístiques perquè ells no tenen com un control
en l'oferta, tenen un control en la demanda,
quasi, perquè al final tu sempre ets lliure d
'anar a Google o a Bing, o sigui, la competència
està a un click away i que tu... la teva agència
és la que et porten allà perquè tenen el millor
servei, no? És a dir, que d'alguna forma no,
hi ha una vinculació directa amb els monopolis
que hi havia, no sé, jo no els vaig viure mai,
però amb els del Rockefeller, que sembla que
tu només t'hi podies comprar ell, doncs això
no és exactament el mateix, perquè aquí el price
setting no s'està fent des de la demanda, sinó
que és l'oferta, o sigui, perdó, que és la demanda
qui diu, no, escolta, jo... trio Google o trio
l'altre, però sempre vaig al mateix perquè és
el millor, perquè com que després d'aquestes
voltes hi ha com aquests efectes de xarxa, és
el que reinforça que sigui el mateix jugador.
Però llavors això, que jo estic a favor pel punt
aquest de la seguretat social. O sigui, bonament
positiu. Reinforça seria reforçar, vull dir,
no cal anar a buscar paraules. No cal reforçar
la paraula, és suficient. El punt de seguretat
social és bo, però crec que és bastant imprecís,
és a dir, les adquisicions aquestes petites d
'ens interessen els founders i prou, i l'empresa
no va molt bé, aquestes continuaran existint,
perquè no crec que... Aquestes sempre passen
desapercebudes, perquè són el canvi del pa, que
em dius tu, no? Aleshores... De fet, això vola
tan baix que el radar de l'antitrust o dels
reguladors no ho detecten. Jo parlo de Google
perquè és l'empresa que conec millor en aquest
sentit, la seva estratègia d'M &A, perquè sempre
dic que he tingut molt contacte amb la gent de
Google. Va haver -hi un any que vaig portar una
empresa d'aquí a Silicon Valley i vam anar a
fer una reunió a Google. I a la mateixa reunió
ens van dir, escolta, ens interesseu molt els
founders, quant voleu per l'empresa? I ens van
explicar que compraven una empresa cada setmana.
Sí, que això ja ho tenen, tenen aquí una roda
de molí que va fent, va picant empreses i bàsicament
van, diuen, ens interessen els fundadors, ens
interessa part de l'equip, el que sigui, i van
fent aquestes microadquisicions i que segurament
paguen deute, et paguen algun bonus i tot això,
però és tan petit. Que realment no té sentit.
És una fracció del seu cost anual en el que sigui,
saps? El que es gasten en publicitat o el que
es gasten en... Que, per tant, ho deuen tenir
fins i tot dins la partida, potser, de recursos
humans. Mira què et dic. Aleshores, per una part,
la seguretat social que em dius tu seguirà existint
perquè sempre pots anar a col·locar una empresa
i, de fet, això... Què passa? Això també passa
aquí, no? O sigui, molt malament t'ha d'anar
perquè tinguis una empresa que tingui un cert
sentit. i que ningú te la vulgui comprar. O sigui,
crec que has de ser molt dolent per no poder
-la col·locar a cos zero. i que t'absorbeixin
l'equip, però clar, si no tens res bo, diguem,
si el teu equip directiu no és bo, el teu equip
de producció no és bo, no tens producte, no sé
què, evidentment per aquesta empresa l'hauràs
d'aixapar, però si tens alguna cosa que és bona,
qualsevol empresa li interessa tenir directius
o, com es diu això, entrepreneurs in residence,
o sigui, gent que estigui allà creant en un ambient
una miqueta més laxa. i tot això perquè puguin
fer, provar noves línies de negoci, noves línies
d'innovació, etcètera, etcètera, sempre pots
acabar col·locant l'empresa, no? Aleshores,
bueno, la part de seguretat social existirà.
El que no existirà o el que s'està canviant,
les regles de joc és aquesta amb les grans adquisicions,
no? Per acabar explicant una miqueta més què
és el que està passant a l'audiència, doncs
això, aquestes grans empreses que ja estan hiperregulades,
que ja porten molt de temps que estan sent escrutinitzades
per les entitats reguladores perquè en algun
moment han tingut o un monopoli, o han estat
molt a prop de tenir un monopoli, i per tant
fer certes adquisicions estratègiques d'algun
altre producte molt gran poden reforçar la seva
posició monopolística. I poden fer que... diguem,
alterar massa les condicions de joc per la resta
d'actors del sector i que, aleshores, faci molt
difícil competir. O sigui, que empitjorin la
competència. I això ha passat amb totes aquestes
canals text. Fixes, les que han activat aquesta
palanca de poder comprar sense comprar, que ara
explicaré una miqueta més els detalls de com
van aquest tipus d'acords, són les sospitoses
de sempre. Adobe, que ja va tenir el programa
Figma. Microsoft, que històricament n'ha tingut,
i recentment se n'havia sortit amb 3 o 4 dels
grans, que no se sabia ben bé per què, perquè
hi havia el greuge comparatiu aquest de... O
sigui, perquè Google estava sent molt més escrutinitzat
i meta, sobretot en els últims anys, i a Microsoft
l'havien deixat tranquil durant una temporada,
eh? I havia pogut fer grans compres com GitHub,
LinkedIn i algunes altres coses. I ara sembla
que ja ha tornat a caure al radar de les entitats
reguladores. I ara, sorprenentment, no sorprenentment,
ha entrat NVIDIA. I segurament si OpenAI fes
alguna jugada d'aquestes, també hi cauria. Per
què? Perquè al final el regulador ja sap que
aquestes ja són les empreses que estan... tancant
molt el pastís de la intel·ligència artificial
i que s'està creant aquí un oligopoli en el
qual, si s'haguessin permès totes aquestes transaccions,
ja sí que s'hauria quedat fora tothom. Allò
que a l'episodi de prediccions dèiem que els
grans no deixaran de ser grans i, com a molt,
un OpenAI i un NVIDIA passaven a ser les noves
empreses al tamany de Google, Amazon, Facebook
i... I tot això, aquests deals, aquests acords,
reforçaven aquesta idea. Ja tancaven la porta
per sempre, durant una temporada que ja no entrés
ningú més. Què està passant amb aquests acords?
El tipus d'acords que són, són compres encobertes.
Però, per evitar la regulació, perquè estem parlant
que són un gran player d'aquests, un inconvenient
que està comprant empreses del creixement amb...
de relativa prematuritat, però ja tenen equip
interessant, tecnologia molt interessant i, sobretot,
un lideratge molt clar, en el que va aquesta
gran empresa de torn, digue -li a l'Amazon de
torn i diu, val, us fem una llicència. Alguns
són amb exclusivitat, alguns no són amb exclusivitat,
però jo entenc, encara que posin sense exclusivitat,
és el paper, per encara que m'ho feu una miqueta
més i després serà, no acceptarem cap altre tipus
d'acord amb ningú més, però, bueno. El cas és
que... Va ser l'exemple de Scale AI, que no
li vam donar exclusivitat, però els altres clients
van sortir ja per un tema de sentit comú. És
que no vull que estiguis etiquetant els meus
models perquè si al final t'ha comprat aquest
ja no té cap sentit que treballi amb tu. És a
dir, és una exclusivitat d'encoberta, el que
tu dius. És una exclusivitat d'encoberta, és
una adquisició encoberta també, però el que fan
és, diuen, ens quedem al lideratge absorbint.
O sigui, la gent, que són els... fundadors, fundadores
i la gent rellevant de l'startup comprada passa
a l'empresa compradora i fan una llicència per
l'ús exclusiu o semiexclusiu o pseudoexclusiu
o no exclusiu del producte i dels serveis de
l'empresa perquè així ja tenen el contracte
amb unes regles de joc superfavorables i deixen
l'startup, la deixen operant de manera independent.
per despistar. M'agrada molt, hi ha un terme
en anglès que es diu decoy, que en castellà tradueix
a senyuelo, en català no sé. És un senyuelo,
jo ho sé pel comandos. Jo quan jugava al comandos
hi havia el... podies deixar l'aparat aquell
que era com una ràdio que feia despistar les
línies enemigues i tu podies anar i aparèixer
per l'esquena, no? Però no sé com es diu en
català. Però bueno, és igual, en qualsevol cas,
deixes allà una cosa que despista. Llavors l'Startup
segueix operant i tenen el seu equip i al final
és una carcassa que queda allà darrere que el
que fa és justificar que no han estat comprats,
mira, operen de manera independent, tenen el
seu equip, no s'ha reestructurat, etcètera,
etcètera. La realitat és que la gent que importava
allà s'ha anat a l'empresa compradora i la
resta s'han quedat a l'Startup. Què passa aquí?
La startup seguirà operant de manera independent,
poc a poc anirà perdent la massa d'empleats
i empleades que... Alguns marxaran de manera
orgànica perquè diran, bueno, això ja no m'interessa.
De fet, en alguns d'aquests deals, bàsicament,
aquests empleats els han follat de manera reial,
bàsicament, perquè no han vist ni un duro, per
això... havien saltat moltes alarmes també a
Silicon Valley dient, ei, que en algun d'aquests
deals no s'havia estructurat bé i, aleshores,
clar, només havien cobrat els fundadors i la
resta de l'equip, però, bàsicament, han perdut
tot l'equity que tenien, dient, hòstia, ara,
ojo, que us podeu carregar la història aquesta
de fer -vos, de ser primer empleat o early employee
dins d'una startup, perquè si amb aquest tipus
de deals no es paga a tota la gent que té accions
de l'empresa, us esteu carregant un dels pilars
fonamentals de Silicon Valley, que és la promesa
aquesta d'entrar a ser un dels primers 10, 15,
20 empleats d'una empresa. Quan et compren,
et fas milionari, si és una compra molt multimilionària
o bilionària, no?, en aquest sentit. N'hi ha
hagut un parell d'aquests. Després, es veu que
s'ha corregit amb algun dels més recents. Per
tant, problema solucionat en aquest sentit. Però,
clar, què passa? Que aquest, l'equip de l'Estarda,
a poc a poc perd interès perquè, vale, jo he
cobrat, doncs ara ja no té sentit. Aquesta empresa
és una carcassa. No s'ha vendut a l'empresa
matriu. Per tant, quin sentit té? Me'n vaig
a fer una altra cosa, no? I potser només es quedaran
els que tinguin com un cert sentit que han de
seguir operant allò, val? O sigui, ha d'haver
-hi com una certa, uns certs pilars dins de l'Startup
que segueixin mantenint la tecnologia, el servei,
etcètera, etcètera, cada cop d'una manera més
eficient, perquè ja no necessitaran tota aquella
gent que necessitàvem preadquisició, es quedaran
amb l'absolut mínim, no? És una manera d'eficientar
també aquest procés. Però, bueno, que en qualsevol
cas, el resum, Resum, resum, resumidíssim, és
això, no? És lideratge, passa a l'empresa compradora,
el producte servei segueix operant en unes condicions
més o menys similars i amb una certa exclusivitat,
i l'Startup es queda darrere com per despistar
la regulació. Ara, també et dic, jo no cal ser
molt llest. per veure que això acabarà sent reguladíssim.
O sigui, li queden dos telediaris a aquest tipus
d'acord perquè estan saltant totes les alarmes.
Clarament, aquí ens estan fent el llit i l'entitat
reguladora dirà, val, doncs ara aquests acords
de llicència exclusiva o semiexclusiva els haurem
de revisar, canviaran les normes d'això. I això
és el que passa quan algú repetidament es dedica
a explotar. les normes de joc. I per això la
gent que diu, no, la regulació mata la innovació.
Sí, però també aquí, ojo, que per tenir aquesta
excessiva llibertat o de creativitat d'haver
-te saltat les normes o haver -les evitat d'aquesta
manera creativa, si ho fas massa cops, acaba
passant que salten les alarmes del regulador
i, per tant, la regulació encara pot ser més
prohibitiva. O sigui que s'ha d'anar en compte
també amb això de fer saltar les alarmes d'una
manera tan exagerada com en aquest cas. Fins
aquí què tal? S'entén bé? Sí, és una mica com
el Tour de França. El regulador sempre va un
pas per darrere. Tu sempre intentes buscar -li
la volta al doping per anar un pas per davant
del que s'està regulant. I és el que tu dius,
igual la innovació passa més en aquesta enginyeria
corporativa de veure com puc aconseguir el mateix
outcome. però vestit d'una manera diferent.
L'exemple que has posat tu és bo, és com si
tens un cotxe i li treus el motor i totes les
peces i li deixes la garrosseria allà buida i
agafant pols. Igual com a contrapunt, l'única
cosa que m'ha quedat del que has mencionat és
que sí que és veritat que hi ha alguns casos
on una estructura d'aquestes... Perquè el debat
sempre és... quan comprar té sentit, perquè comprar
no sempre té sentit. A vegades té molt més sentit
realment llicenciar el model de... Mira, us poso
diversos exemples. O sigui, quan tu el que vols
és velocitat, o sigui, una adquisició completa
és una merda. Si vols anar ràpid, o sigui, escolta,
és millor llicenciar el que sigui de la tecnologia
que tingui o del producte que tingui aquesta
empresa i tirar endavant. Llavors, clar, no sé
fins a quin punt... també poses com en perill
l'escortini d'aquesta estructura. M'ha posat
un exemple tonto, no ho sé, i m'ha vingut al
cap. L'exemple de Netflix i de Warner Bros.
No sé fins a quin punt hi ha un interès en...
No soc expert en mídia, però sé que hi ha un
interès en la compra d'aquests dos assets. Però
si realment tu el que vols és un total back catalogue
de Warner Bros per posar -ho en el teu catàleg...
no té sentit comprar l'empresa. O sigui, tu
el que vols són els assets. Llavors, no cal passar
per un procés de compra on realment serà una
cosa que s'ha tallat a les 6 -18 mesos, et miraran,
tio, hasta el paper de vàter que compres a les
oficines, es farà difícil, no? En canvi, jo què
sé, quan realment el que vols és el talent o
el know -how o, no ho sé, els actius que té aquella
empresa, té molt més sentit fer alguna cosa d
'aquest format, no? Després, l'altra cosa és,
no sé si el concepte és opcionalitat, és a dir,
quan tens una decisió que és molt asimètrica
en el que tu saps i el que l'altre sap, és a
dir, jo què sé, la compra d'una casa. A vegades
té sentit anar a viure dos mesos de lloguer primer,
perquè... No sé, no saps si el barri de dalt
és un capullo, si a baix hi ha uns containers
que et destrossaran la teva nit. No sé, són aquestes
coses que a vegades vols entendre bé la profunditat
del debat abans d'entrar a fer una compra d
'aquestes, que és una decisió d'aquestes no
reversibles. És la mítica decisió que no pots
desfer en dos dies. En canvi, si et canses de
llicenciar alguna cosa, quan s'acabi la llicència,
es para i va fora. Però sí, compro el teu punt.
Mira, per exemple, has posat l'exemple de Groq.
Aquest és un molt bon exemple, de fet, perquè
aquesta va passar quan? Fa, em sembla, un parell
de... Sí, la setmana passada va ser. Una setmana
màxim, sí. Sí, exacte. Aquesta empresa és interessant,
Grok, amb Q. El seu fundador va ser el tio que
a dintre de... de Google va inventar les TPUs,
saps? O sigui, les TPUs, a diferència de les
GPUs, o sigui, no tenen com aquesta multidisciplinaritat,
és a dir, tu pots agafar una GPU i fer -la servir,
doncs no sé, per fer un videojoc, per mirar Bitcoin
o per entrar en un model, no? En canvi, els TPUs
aquests són específicament, estan fabricats per,
bueno, més pel pre -training d'aquests models.
I aquest tio va veure com... Hi havia una oportunitat,
perquè, per exemple, hi ha com dues fases. Això
m'ho vaig mirar per l'episodi que vam fer de
l'LLM, si se m'ha oblidat, però hi ha com
dues fases en el procés dels tokens quan tu fas
un request. Està el prefil, que és el principi,
que tots els tokens entren d'una a dintre del
transformer i després està el decode, que és
la part que torna els tokens, però que els torna
un a un. i ha d'estar mirant tota l'estona
el context de què ha dit abans. Per tant, les
necessitats de memòria d'un xip i de l'altre
són molt diferents. Llavors, què passa? O sigui,
NVIDIA és molt bona en la part del decode, però...
Perdó, no, és molt bona en la part del perfil,
però molt dolenta en la part del decode. I Groq
és al revés. I llavors, és un lloc on realment,
o sigui, no conec les característiques del deal,
però té molt sentit perquè són empreses megacomplementàries.
També és veritat que és el que tu dius. O sigui,
estàs tancant la porta... a que ningú faci res
més, perquè són els dos players dominants en
la indústria de la gestió del tokenatge, saps?
Llavors, res, és una història interessant la
de Groq amb Q. El problema d'aquest tipus
de d'acords és les derivades que deixen, no?
És a dir, jo crec que hi ha hagut una... no hi
ha massa precedents d'aquest tipus de deals
o d'aquest tipus d'acords que hagin passat
tant de cop. i d'una manera tan opaca. Sí que
fa uns anys, per exemple, va... No sé si te'n
recordes, no estàs tan ficat en aquest tema,
però et sonarà el terme SPAC, no? Sí, els listings
directes. Va haver -hi, es va posar com molt
de moda i de cop i volta durant 3 o 4 mesos tothom
semblava que anava a fer un SPAC. Després va
resultar que tampoc era un tipus de moviment
tan vàlid per tothom. I s'ha quedat de manera
residual i, de fet, ara ja hi ha poquíssimes
operacions d'aquest tipus, val? La cosa és,
era més o menys també opac en aquest sentit,
però era més opac per desconeixement perquè era
un tipus d'operació que ja havia existit sempre
i que simplement es va posar com molt de moda
i de qualsevol altra va començar a fer -lo servir
a tothom. Què passa? Que també el va fer servir
molta gent molt ràpid, però després hi havia
altres alternatives, no? O sigui, no era el cas
que tenim aquí. que és el de, ostres, no, ara
sembla que l'única opció per a les grans tecnològiques
per comparar de manera ràpida i eficient és això,
però és que no hi ha una altra alternativa. Per
tant... Per això dic analogia a l'ESPAC només
en el sentit aquest, que es van posar molt de
moda durant un temps, però després va desaparèixer.
Però no és que no hi hagués alternatives, allà
n'hi havia, o no era tampoc la manera més eficient,
era simplement una més, i per tant no va haver
-hi un canvi en la regulació. Aquí, en aquest
cas en concret, hi haurà un canvi en la regulació,
perquè és que clarament aquí s'està... s'està
evitant de manera molt clara el regulador, no?
Això és el que deia abans, això fa saltar totes
les alarmes i diran, bueno, doncs ara aquest
tipus de deals s'hauran d'escrutinitzar una
miqueta més, no? Es fiscalitzarà molt més aquest
tipus de compres que facin, o pseudo -compres
que fan les eines tecnològiques, no? Perquè al
final, aquí, del que es tracta és, s'estan comprant
equips, deixant... carcasses d'empreses. Vull
donar -ne volta també a quines derivades de segon
grau hi ha resultats d'aquest tipus d'operacions.
I una d'elles és el que deia, una és cultural.
Jo crec que si això es popularitza i no es regula
suficientment ràpid, el que acabarà passant és
que les empreses que estiguin en situació similar
a aquelles que han estat adquirides acabaran
canviant la seva estratègia a dir aneu a ser
absorbides per una gran... per una gran tecnologia,
no? Anem a optimitzar perquè ens compri, entre
cometes, Amazon, Facebook, Twitter, qui sigui,
no? I això canvia molt el seu roadmap, canvia
molt la seva estructura financera, canvia molt
la seva estratègia, no?, de fundraising, etcètera,
etcètera. No és excessivament positiu, val? L
'altra, més que res perquè no estàs realment
venent l'empresa, no estàs redistribuint el
capital com en les compres tradicionals i estàs
fent que la gent optimitzi molt més per aquest
tipus d'operacions quan en realitat són més
limitades encara. És a dir, si en un escenari
anterior el teu potencial comprador era més o
menys tothom, ara vas a optimitzar perquè et
compri un subset de 5 empreses. les teves possibilitats
per ser astronòmicament petites. Després, també
hi ha la de la gent que s'unirà a aquestes empreses
ja pensant només en una adquisició ràpida. És
a dir, pot ser que si això no es regula suficientment
ràpid, el talent que abans entrava a una empresa
de nova creació en intel·ligència artificial
i es quedava fins al final, ara, si al cap de
dos anys o d'any i mig veuen que no ha estat
comprada, per una gran empresa s'aniran a la
següent. Hi pot haver -hi molta més volatilitat
d'aquest tipus de perfils. Diràs, no, però tenen
l'equity, no sé què. Sí, però sí, en tots aquests
acords no s'ha estructat o veuen que en la majoria
els empleats, els early employees, no estan cobrant
per les seves accions. perquè de la manera que
estan estructurats els acords només cobren els
fundadors i les condicions no són bones per la
resta, doncs diran, és igual perdre l'equity
d'aquesta empresa, vaig acumulant equity d'empreses,
les que vagin bé i que acabin venent i que acabin
valent alguna cosa i paguin els seus exempleats
bé i les que no, no. Igualment ja hauries perdut
en altres empreses pel simple fet de canviar,
doncs perds tot el bèsting que tinguessis. Bueno,
aquesta és una altra derivada. Després, a nivell
d'M &A, també et canvia molt les regles de joc,
no? Canvia molt les regles de joc, és a dir,
hi ha molta menys transparència, per tant, no
se sap exactament què s'està pagant aquí, canvia,
es tracta més... d'un joc d'advocats que no
pas de banquers, perquè al no ser un M &A tradicional
els banquers tenen menys sentit, no han de finançar
part de l'acord, sinó que l'empresa compradora
ja pot fer -ho 100 % pel seu compte, simplement
és un tema de contractar més advocats, posar
més clàusules al contracte, però no et calen
els banquers, no et cal la botiga d'M &A. No
et cal tots aquests auditors que t'haurien de
mirar molt més o t'acompanyen al procés de compra.
Tota aquesta gent es queda sense la part del
pastís. I aquesta gent viu d'això. En aquests
nivells les empreses no van a èxit. Però si les
empreses més grans ja no fan servir tant aquest
tipus de players, tot això... fa efecte cascada
per cola cap a les capes més baixes, no? Llavors
acabarà havent -hi més sacedat, més escassedat
de deal flow cada cop. A mesura que vas baixant
el nivell on operes, per tant, si els de dalt
pillen, els de baix es quedaran sense dir -ho
i les condicions seran encara pitjors, perquè
si els de dalt s'han d'esforçar molt més, ja
no tenen aquests acords històrics multimilionaris
que per fer una transacció d'aquestes cada 3
anys ja sobreviuen, si ara en comptes de cada
3 anys és cada any, o s'han d'esforçar una
miqueta més, això vol dir que els marges són
pitjors, poden pagar menys, menys talent, tenen
estructura més petita, poden aguantar menys temps.
Per tant, potser també hi haurà trasbassament
de talent cap al Tier 2. El Tier 2 comença a
estar sobrepoblat i, per tant, tampoc no hi haurà
feina per tothom, etcètera. O sigui, és també
una espiral destructiva bastant important. Després,
també, a nivell dels vicis, s'hauria de veure,
aquí és la part que no tinc clara, amb el Venture
Capital, quin retorn tenen de tot això. Jo entenc
que aquí se n'ha esforçat, eh? Com? És una sortida
molt més pròxima, és a dir, molts d'ells no
veuen tot l'arc de materialització d'aquella
empresa, és a dir, perquè al final l'estàs matant
massa d'hora. Una cosa sobre això últim que
has dit. Això és el que volia dir, que els bicis
hauran d'anar molt més cap a l'early stage,
vull dir, no hi haurà valor per quedar -se en
empreses tan sèries D, sèries E, perquè, bueno,
si... Jo crec que estem sobre -exagerant, però
vull dir, en l'escenari en què això es popularitza
molt i que, de cop i volta, totes les empreses
passaran de comprades en sèries A, ja no hi haurà
tant d'ilflow post -sèries A, que no és així.
Ens estem focalitzant molt a Nia, ens estem focalitzant
molt en aquest sector i segurament els altres
segueixen operant d'una manera fonamentalment
diferent, però... No es fa falta que aquest sector
acabi sent el dominant com perquè canviï les
regles de joc per la resta de sectors. Per això
ho poso sobre la taula. Sí, no, i no només això,
sinó que a vegades sembla com que aquesta conversa
és molt centrada en una regió molt concreta dels
Estats Units, que això aquí no ens arribarà mai
i no passarà mai, però al final és allò que l
'aristocràcia... li agafen un encostipat, tota
la resta és mort de pneumònia, al final acabarà
baixant cap a baix. Som un reflex tardio del
que està passant allà amb moltes coses. Malgrat
que aquestes dinàmiques no puguin mai arribar
al mercat europeu o espanyol, és altament probable
que això és el que ens estigui passant dins de
dos o tres anys. Exacte, i de fet, l'altre de
les altres grans derivades, segur que n'hi ha
més, però vull dir, per mi és la de, ostres,
s'ha trobat una manera de matar la competència,
per tant, també la competició, més ràpid que
mai. Així com abans, diguem, una startup que
ho està petant molt, que pot arribar a fer -li
pessigolles a un gran inconvenient, podia arribar
molt més tard pel seu compte, per què? Perquè,
entre altres coses, comprar -les costava molt
i que... probablement els grans incumbents deien,
ostres, o la compro superaviat o ja perdo el
tren, ara han trobat aquesta manera d'operar
superràpid, és a dir, puc anar desactivant la
competència a un nivell molt més baix per una
fracció del cost sense haver d'involucrar tota
la part operativa de M &A, tota la part legal,
sense haver de passar per regulació, sense haver
d'estar 12 mesos en judicis i amb auditories,
etcètera, etcètera. I estic desactivant totes
les mines de la competència. I, per tant, encara
estic reforçant més les barreres que tinc jo
d'entrada, la defensibilitat famosa, el mode,
i acabaran fent més indestructibles les grans
tecnològiques. Jo, per una part, veig que el
trasfons, veig que hi ha una cosa positiva de
tot això. Una és, ens estem donant compte...
que hi havia una regulació extremadament estricta,
el que potser no deixava poder donar sortida
a certs projectes que necessiten ser adquirits
d'una manera més ràpida, en un moment precís,
donar més liquiditat a la resta del sector, etcètera.
Hi ha casos en els que segurament s'hauria de
buscar aquesta excepció a la regla. Però, d'altra
banda, això no treu que... no ens podem passar
de frenar o que segurament aquesta excepció que
confirma la regla no hauria de justificar el
baixar les barreres regulatòries perquè el que
estem fent és alimentar els grans players i fer
que els petits cada cop tinguin menys sentit.
I traiem la motivació de gent que comença empreses
per poder aixecar capital, per poder muntar equips
més grans perquè diuen, ostres, doncs mira, si
el... el meu competidor, si jo soc el segon d
'un sector i el meu competidor ja l'han comprat,
quina motivació tinc jo per seguir -ho fent,
perquè només se'n comprarà un de cada sector.
Per tant, també d'alguna manera estàs matant
les ganes d'emprendre. Jo crec que s'acabarà
regulant tot això, perquè és que si no... Jo
crec que hi haurà molta gent que s'empararà
en la narrativa de dir, ostres, la regulació
ha fet, que és mateix la innovació i tal. Jo
crec que hi ha una derivada aquí que és la de,
no, al contrari, si fas que això sigui molt més
comú que mai, d'altra banda també estàs donant
la imatge que només es compra una. I la resta
d'empreses d'aquest sector diuen que ja no
té sentit competir, perquè estaré competint amb
la carcassa d'una que ja ha estat comprada.
No són les mateixes normes de joc. Per la resta,
no podem competir i acabaran tancant barraca.
I l'aixeta de la inversió va a retruc de tot
això. El model del vici fonamentalment... Ha
funcionat durant tots aquests anys perquè, diguem
-ne, si de 10 players d'un sector en una distribució
gaussiana hi ha un que ho peta moltíssim, un
que també va bastant bé i la resta falla. Jo
he d'estar en l'1 o en el 2. Però és que en
aquest nou joc només hi ha un 1. No hi ha dos.
I cada cop es mata més aviat. Per tant, els ratons
en aquest nivell de bici no són tan grans com
el bici que ha fet Entrant Precid. segueixo un
sit i l'acompanyo durant diverses rondes, acumulo
multiplicador. Si només has fet una ronda o dos,
el multiplicador també serà molt més baix. Per
tant, jo crec que els incentius aquí no van completament
alineats a tots els nivells i es venen corbes.
Veig bastant interessant aquest nou escenari.
Si a més tens un bon punt de consolidació, que
potser aquí podria fotre la pota, però jo estic
segur que no, i és que... O sigui, perquè pot
ser que, com al futur, no em doni la raó amb
el que vaig dir, però... És a dir, tothom sap,
quan entrem en aquest escenari de... O sigui,
de regulació, no regulació, l'argument dels
antirreguladors és... No, mira, mira l'SP500,
jo què sé, als anys 50, i mira l'ara... la composició
de companyies que hi havia és absolutament diferent,
per tant, ergo, la conseqüència tot plegat és
que sí que ja el sistema es va renutrint i van
aparèixer noves empreses i els que dominaven
abans ara ja no estan i la majoria de les empreses
han sortit de l'SP500 i ara són noves. Vale,
punt. O sigui, ho compro. Això és una realitat
i està molt bé. El meu punt, que és el que et
dic, que potser, escolta, vull dir, dintre de
20 anys no em dóna la raó, és que, clar, l'SP500,
el 1950, si el posaves en valoracions, és a dir,
era quasi equiponderat. O sigui, quasi cada una
aportava... Ara, no aportava el mateix, però
la dispersió de valor de les empreses era molt
petita. Ara, què passa? Que resulta que les 50
primeres... aporten, ara m'ho invento, però
el 80 % de la valoració de l'índex. Llavors,
què passa? Realment tens una enquistació a dalt
que és brutal. O sigui, jo em crec que les 40
-50 de sota aniran canviant, però és que és rellevant.
O sigui, perquè les que mouen l'índex al final
són 50. I clar, què passa? I quan dic 50, hi
podria dir 10, però intentem obrir una mica més
el foc amb això. Què passa? Que la concentració
de valor és tan gran que això no ho havies vist
mai. És a dir, jo no em crec que... no ho sé,
els Meta, els Microsoft, els Amazon, els Google,
dintre de 20 anys no estiguin allà igualment.
O sigui, han arribat a un punt ja que per les
altres és pràcticament impossible entrar en el
club. És a dir, de totes aquestes, mira, només
ha pogut entrar al club una, que és Envidia,
i perquè ha tingut... ho sento, com la carambola
d'aquestes del mestre Pereira, que resultava
que els seus xips funcionaven bé pel que venia
després, perquè si no, no entrava al club. Llavors,
escolta, superbenvinguda al club, però és l'excepció
que confirma la regla en aquest cas. Però ara
em costa molt veure... aquest ecosistema que
s'autorecicla de l'SP500, que dius, no, és que
les que dominaven abans ara ja no estan a l'índex.
Em costa veure -ho cap a futur. És a dir, que
realment l'escenari en el qual s'està jugant
és molt diferent del que hi ha ara que el que
hi havia fa 50 anys. I això, vulguis que no,
té unes implicacions brutals. És a dir, tu saps
que aquestes companyies i quan dic les set magnífiques
i les que vulguis posar aquí, ningú les traurà
d'aquí, és a dir, molt malament ho han de fer.
De fet, tinc un take contrari en Sobretot Plegat,
que em fa molta gràcia pensar -ho. Està molt
relacionat amb això, perquè tu veus com que en
aquesta carrera armamentística de la IA al final
hi havia un incentiu per a tothom per invertir
en el CAPEX i digue -li datacenters, per començar
a plantar datacenters pertot arreu, perquè clar,
tu no volies ser el CEO tonto que deia no, no,
no, jo això de la IA no m'ho crec. els retorns
que vindran seran una merda, per tant, invertir
aquest CAPEX jo no ho vull fer. Tu no vols ser
aquest CEO, perquè, tio, si mires al costat i
Microsoft i Google i Amazon i Nvidia ho estan
fent, tu dius, home, bueno, Nvidia potser no
és el cas perquè Nvidia és a qui tothom li compra,
però ja se m'entén, no? És a dir, si tots aquests
escaladors, els hyperscalers, el que estan fent
és invertir en això, tu no volies ser el tonto
que volia invertir en això, perquè, òbviament,
si la cosa funciona... Bueno, palmadeta a l'esquena
per tothom, però si no funciona, clar, o sigui,
tu estàs fora, d'acord? Llavors, quin és el
meu punt? Només hi ha hagut una que no ha participat
en aquesta guerra, d'acord? És a dir, només
hi ha hagut una que no ha entrat en el rotllo
de la hiperescalació dels data centers i de posar
-se a la cua de la compra d'envidies. Ha sigut
Apple, l'única. I per això tothom... li ha començat
a donar pals i li ha dit, tio, què estàs fent?
Estàs dormint? Horrible, fatal, val? Nosaltres
els primers. Ara imagina't, tu imagina't, eh?
O sigui, escenari que, o sigui, perfectament
possible, o sigui, potser no és probable, però
és possible, dius, mira, aquest any ens donem
compte que, perquè aquest any es començaran a
veure les rentabilitats de totes aquestes inversions.
Comencem a veure que aquestes inversions no estan
retornant, o sigui, ni la meitat del que nosaltres
ens estàvem esperant, no? I ara resulta que tot
plegat, anem a fer servir la paraula prohibida,
anem a dir que és bombolla, i els retorns d'això
no són els esperats, tot aquest càpex ha estat
mal gastat, entre cometes, i l'única empresa
que té centenars de bilions a la caixa perquè
no els ha tocat, perquè no ha estat fotent res
en tot aquest rato, és Apple, i té totes les
altres en un mercat que està destrossat. Jo crec
que mai s'havia adonat d'una situació com aquesta,
hipotèticament. Per tant, aquest és el take contra
l'any. És a dir, tio, imagina't, si això de
l'IA no funciona, i realment es veu que aquí
l'únic que ha guanyat calés ha sigut NVIDIA
i Accenture, perquè un era el que li compraven
els xips i l'altre és el que li deien si pots
implementar alguna cosa de l'IA a l'empresa,
què passa si Apple és l'única que no ha invertit
en això i diu, vale, molt bé, ara això no ha
funcionat, ara jo, tio, vaig a... És a dir, literals
es converteixen en els reis del món. És a dir,
que fàcil és passar d'héroe a villano en aquesta
història. Seria interessant, jo crec que dona
per un episodi, pensar, fer aquest escenari futur,
aquest escenari una miqueta cyberpunk, postapocalíptic,
de dir totes les empreses d'ahir s'han anat
a la merda només que d'Apple. No crec que sigui
realista, però no ho havia considerat. De fet,
és més probable que Apple acabi comprant una
d'aquestes que li ha anat bé. però que arriben
a un punt en què ja no saben com escalar més
o no poden competir perquè s'estan ofegant,
digue -li un Clot, un Mistral, alguna d'aquestes,
de segon ordre, i que es fiquin a la cursa perquè,
evidentment, internament deuen tenir coses, però
simplement no les expliquen. I després hi ha
una altra, que si passa aquest escenari apocalíptic
que totes aquestes empreses acaben anant a la
merda, doncs qui sortirà guanyant de tot això,
no? Bending Spoons. Correcte. Gràcies.