Això tampoc ho tinc molt clar, jo. Però bueno.
Jo tampoc. Però bueno, suposo que és la gràcia
d'aquest episodi. No, sí, tu sí que ho tens
clar, que el vas proposar tu. Ho tens preparadíssim,
tu. Sí, oi? Pots creure que m'he despertat avui
i dic, hòstia! M'he despertat abans per preparar
-lo, eh? M'he despertat abans. M'havia posat
l'alarma per 10 minuts abans de gravar i tres
quarts d'hora fa ha estat... Ens hem despertat
i dic, eh, vaig a fer una miqueta més de mandra.
Després he pensat, Espera, què tinc a primera
hora? Foca a terra. Quin episodi és avui? Dic,
merda, que és el dels Premis de l'Any. Dic,
no l'he preparat. Anem a pensar -ho. En tenia
un parell, eh? Això sí, en tenia un parell que
ja els vaig apuntar al moment que vaig fer l
'episodi, però he hagut de pensar durant una
bona estona ara mentre feia el cafè. A mi el
que em passa és la paradoxa de la preparació
i és que com més clar tens de què vas a parlar,
més relaxat vas i menys t'ho prepares. I en
aquest cas... Jo estava cagat perquè tu em vas
passar això. Em vaig mirar la llista i vaig dir,
tio, de les 5 categories, igual, així com top
of mind, me'n ve una. La resta no sé ni què
dir. I llavors, com que t'ho prepares més? No
és que t'ho preparis més, és que tens més tensió
i llavors estàs com sempre pensant, ostres, això
com ho podria fer? Ostres, això què podria dir?
A mi no m'ha passat això, evidentment. Però
sí que m'agradaria poder -lo preparar més de
cara a l'any que ve i establir. com una sèrie
de categories que cada any fem el mateix episodi.
I que sigui el de... No el resum de l'any, que
el resum de l'any ja l'hem fet, sinó el de
premis de l'any. Havíem fet un queda dels Òscars,
no sé si te'n recordes. Fa un parell d'anys.
Sí, el que passa és que aquest no l'he entès,
perquè no sabia... És que veus, és que potser
tu i jo hem de parlar més, jo crec. Perquè és
que no entenia... el concepte de l'episodi.
És que no sabia si eren coses meves que m'havien
passat a mi o eren coses de foc a terra o eren
coses del món. Del que tu vulguis, tio. Del que
tu vulguis. Això m'hauria ajudat, veus? Això
m'hauria ajudat molt. No passa res, però segur
que ho pots improvisar. La idea seria aquesta,
que cada any fem aquest episodi on definim una
sèrie de categories i anem compartint. Principalment
és més coses que ens han passat per nosaltres,
hauria de ser des del nostre punt de vista. però
també dona peu a que quan portes pot ser que
algun any decidim convidar algú i que el faci
amb nosaltres, també, perquè al final un matrimoni
de quatre anys, Marc, com el nostre, que ja...
Bueno, saps, ja has descobert totes les misèries
i estem més en una fase d'aquelles que, tocaments,
n'hi ha més aviat pocs, doncs segurament obrir
la relació ajuda a oxigenar també el tema. Per
això he començat a portar convidats i convidades
aquest any. També podria ser bona idea que els
portéssim en aquest tipus d'episodi, val? Dit
això, les categories que havíem definit, el que
havia definit bàsicament va ser copiar -me del...
My First Million, que ja saps que per mi és un
podcast de referència, i vaig dir, home, adaptant
-ho lleugerament, ens pot quedar alguna cosa
que pot quedar ben parit, que sigui millor inversió
que hagis fet tu, a títol personal, pitjor inversió,
epic fail de l'any, la cagada més gran que hagis
fet, el millor moment del teu any, convidat preferit,
allà ho plantejaven més com a persona que ha
trencat els teus marcs de referència, una persona
que l'has conegut o que l'has conegut una mica
més i t'ha trencat tots els esquemes. I generalment
sol ser una persona que hagis portat com a convidat
o convidada. Però, bueno. I després el meme de
l'any, que aquest serà, suposo, el més divertit
per mi, el menys divertit per tu, perquè tu estàs
zeroficat en aquestes coses, però t'obriré tot
un nou món, t'ho prometo. Comencem per la millor...
Sisplau, és que l'última categoria em té molt
preocupat. No, és que l'última categoria em
té molt preocupat, perquè aquesta sí que li està
donant voltes. Vull pensar, meme de l'any. Mira...
Espera, espera, espera. Abans de meme de l'any...
jo havia d'entendre, o sigui, abans de dir -te
el millor, n'he de pensar un, i no me'n ve
cap, o sigui, jo no sé què és un meme, o sigui,
no n'ha passat mai cap per la meva vida. Jo
quan penso en un meme, veig, saps la granota
aquella, el Pepe? Sí, exacte. No estàs molt lluny,
l'únic que estàs a 2018, em sembla, però bueno.
Et diré que l'última mitja hora de la meva vida
l'he passat mirant uns memes que després et
comentaré. perquè no ha estat el més bé d'any,
perquè no els he descobert fins ara. Me'ls havíem
mencionat, però no els he descobert fins ara.
Començant, millor inversió de l'any, Marc. Quina
creus que ha estat la teva millor inversió d
'aquest any? És que jo amb aquesta pensió he
tingut molts problemes, ja t'ho dic ja. Perquè
no inverteixes ja. És que la teva vida és molt
més interessant que la meva, perquè a nivell
d'inversió i de com et mous dintre l'ecosistema,
perquè si tu em preguntes millor inversió de
l'any, jo et puc dir la meva millor inversió
de l'any és... passa igual que amb els memes.
No és que hi hagi una millor i una pitjor, és
que només n'hi ha una. Jo, tio, tot el que tinc
ho poso a indexa i no està patrocinat, però...
O sigui, ni la millor ni la pitjor és indexa.
Llavors, és la meva inversió d'any. No, no és
veritat perquè, tio, tu també tens alguns altres
projectes que orbiten al voltant teu, saps? Tens
les mogudes del Cheesecake, evidentment, però
tens el RSS, no serà projecte personal. Perquè
és la teva feina, no? Però vull dir que pots
haver fet una inversió de... També podria ser
una inversió de temps, eh? De dir, hòstia, no,
mira, invertic molt temps en això. O comprar
alguna cosa que dius, tio, com la gent que compra
Rolex o bolsos d'Hermes, saps? Perquè no es
devaluen, saps? Però aquest tipus de coses...
També em tens mal categoritzat, però està bé.
No compres Rolex, no? No gaires, no gaires, no.
Doncs, bueno, pel que m'han dit, són difícils
d'aconseguir, eh? Sí. Vull dir que tu no vas
a la botiga i en compres un així, o sigui, et
posen una llisteta i llavors, quan et toca, te
'l donen. Però ara m'has obert una mica el foc,
llavors, clar, a veure, millor inversió de l
'any, val, o sigui, no té que ser únicament financera.
Per tant, sí, em vénen coses al cap. Primera
cosa, important, millor cosa de l'any. Haver
tancat el foc, important. Crec que jo era una
persona que moria per... Saps això del... 300
.000 talls, em passava una mica això. I moltes
coses em desgastaven molt. Tancar el foc és un
bon exercici. A mi és una persona que em costa
tancar el foc, perquè soc d'aquells que els
agrada estar a totes les coses, però a risc de
diluir -te i ser com aquell mar d'un centímetre
dalt. I penso que he sigut una persona que ha
tancat molt, molt, molt el foc aquest any. I
això ha sigut molt positiu. per centrar -te en
què? Bàsicament, jo crec per centrar -me més
en RSS, és a dir, en el meu projecte principal
i és el que pot considerar -se com la meva feina,
d'acord? I sí, malgrat abans el que t'ho has
comentat, vull dir que si un negoci de cheesecakes
són coses que han passat no en el rerefons, però
sí a tenir un... Un rol molt més passiu a la
meva vida que no pas altres anys. Per tant, et
diria que aquest ha sigut millor inversió. Tancar
el focus. Segona millor inversió. Indexa ja l
'hem comentat perquè és única i em sembla una
bona inversió també. I després, tu em dius, una
compra tal. Tu, un robot aspirador. No és patrocinador,
però quina marca pots dir marca i tot. És aquells
que també freguen? Aquí sí que veus, és un lloc
on jo crec que podríem tenir una conversa molt
asimètrica, perquè, clar, si la teva pregunta
és com, n'hi ha d'aquells que freguen, és com
si et dic, hòstia Àlex, m'he canviat el mòbil,
i tu em dius, és d'aquells que truquen? Ja tots
freguen, no és veritat, no és veritat. No, no,
no, no, és que freguen estan contraindicats per
quan tens animals, o almenys era així fa un parell
d'anys, ho vaig mirar, saps? No, no, és que
és... El que fa més enllà de fregar, és a dir,
aquest robot no només frega, sinó que arriba
a la base, arriba a la base, es buida, li neteja
les mopes, li seca les mopes, llavors automàticament
es gestiona, té un modo centinela que et passeja
per casa i t'envia el vídeo per si hi ha una
mica de droga o el que sigui. I està molt bé,
perquè vaig fer una mica de recerca sobre aquest
tema. Si a algú li interessa el tema robots respiradors,
podem fer un episodi. I és que... Com bé saps,
Roomba va acabar recentment i ara... L'havia
comprat Amazon, no? L'havia comprat Amazon,
sí senyor, i crec que ara podria patinar, però
diria que la Unió Europea es va carregar el deal,
va passar una mica com Adobe i Figma, però en
aquest cas crec que no va sobreviure. Diria,
però no estic molt segur d'això, és a dir, fes
-me una mica de fact -checking aquí. La cosa
és que el tema dels robots aspiradors és un camp
interessant, perquè no és un molt bon negoci,
però estan sortint empresetes que estan començant
a fer coses guapes. Per exemple, hi ha la mítica
de... Saps? Mític tio que treballava a Google
o Apple i que ho deixa per crear el sobre de
la seva vida, que era, no sé, el que sigui. Hi
ha un que va crear un robot aspirador que es
diu Matic. Si el vols buscar... com diries, el
portaavions dels robots aspiradors. Aquest, òbviament,
no tinc, vull dir, té un cos desorbitat, però
després hi ha tres marques que són interessants,
que són Roborock, Dreame, que és l'Alemanya
aquesta abstract, i... com es diu l'altre? Ecovacs,
que són els tres contenders importants a nivell
de robots aspiradors, i vaig estar fent la meva
recerca i al final em vaig quedar amb la que
possiblement diuen que tecnològicament no està
tan avançada perquè no és com un incumbent de
sempre, però és com la nova que ha aparegut i
que s'ha posicionat com en un stack nou, tecnològic
i tal, i funciona molt bé, que és aquesta, no
sé si ho pronuncio jo, és una marca alemana,
es diu Dreame. la recomano de forma molt efusiva.
O sigui, m'he convertit en un supporter de la
companyia, té una molt bona aplicació, una molt
bona experiència i un robot aspirador et canvia
la vida. Però no ha de ser el robot aquest que
dius tu, el mític Cecotec o el Xiaomi que ens
recomanen a Amazon. No, o sigui, ens recomano
que s'invarteixi una mica més. És a dir, val
la pena. O sigui, crec que el... els diminishing
returns no estan al rango dels 400 euros, crec
que estan un pèl més amunt. Jo crec que estan
un pèl més amunt. Mira, l'any que ve quan fem
el resum d'això, pregunta'm si a mi m'ha canviat
la vida també, perquè nosaltres hem de comprar
un, perquè la nostra Roomba ha petat en guany.
Per tant, el 2026 hem d'haver arribat a un nou
robotet a casa. Per mi, millor inversió està
molt clara. O sigui, a nivell monetari, ha estat
també indexa, però no tant a títol personal,
perquè títol personal ho faig, ho faig modestament,
ha estat a nivell d'empresa. Ha estat aquest
any, després de fer el tonto durant 10 anys de
tenir calés al banc d'empresa, que a més MarsBased
és una empresa que genera molta caixa, però no
ens havíem invertit mai. Més enllà, evidentment,
nosaltres fem els nostres dividends i algun any
havíem compartit també amb empleats i tot. Aquest
any ha estat l'any de dir... anem a començar
a invertir la pasta de l'empresa, perquè clarament,
no sé si perquè hem tingut una miqueta més d
'amplada banda o perquè ja ens n'hem adonat
que havíem deixat molts diners sobre la taula
i l'hem posat a... a indexa i la veritat que
anaven molt bé. I sí, no són patrocinadors, però
crec que podrien queixar molt bé si fossin patrocinadors
els podria comentar. Però clar, no sé si un podcast
en català passa per dintre del seu rutme, però
jo crec que clarament hi ha bastant target aquí.
Perquè dic que ha anat molt bé, perquè hòstia,
a nivell... Es parla molt de les finances personals,
no? Però les finances d'empresa, a menys que
tinguis un perfil dedicat a finances o un dels
socis fundadors en sàpiga molt d'això, pot ser
que estiguis sent extremadament ineficient amb
els calés que tens al banc, d'acord? I nosaltres
ens estem adonant d'això, que realment podríem
fer moltes més coses, segurament també més experiments
i alguns d'ells pallarien, però hi ha algunes
coses que són de calaix com posar -les a això,
no? Però és un valor relativament segur. I a
tenir uns guanys moderats, però millors que els
del banc, no? I gairebé assegurats. Hòstia, per
què no ho vam fer fa 10 anys? Bueno, perquè érem
uns perdillos i no en sabíem millor. Però per
mi això ha estat la millor inversió en aquest
sentit. No, però aquí tens un bon punt i és que
moltes vegades la falla de coneixement... Mira,
et poso un exemple que ho il·lustra molt. És
a dir, si tu no ets un expert de la moda i...
et conviden a una boda. O sigui, tu i jo no som
gent que va amb traje pel carrer. Llavors, clar,
cada vegada que ens en posem un, és com que és
un big thing, no? Dius, oh, avui m'he de posar
un traje. Clar, si no ets un expert de la moda,
fill meu, no vulguis innovar on no tens coneixement
de domini. Llavors, posa't un traje negre amb
una camisa blanca i una corbata normaleta i segur
que ningú... et mirarà i dirà, oh, que guapo
vas, però no donaràs la nota. I la clau és no
donar la nota. Llavors, amb això és exactament
el mateix. És a dir, si tu no tens un perfil
de finances a l'empresa, que dius, escolta,
m'estàs gestionant les meves, bueno, el que
tu dius, la meva caixa i tinc aquests diners
ben invertits, home, doncs, ves el traje negre
i la camisa blanca de les finances. I quin és?
Indexa. No t'equivocaràs mai. Potser deixaràs
algun euro sobre la taula, possiblement sí, està
bé, està bé, però no t'equivocaràs. I l'important
és que no han de dir que guapo vas, no has de
donar la nota. Per tant, indexes, valor segur.
Jo, de veritat, no són espònsors, però m'agrada
la filosofia, aquesta, com et diria, aquesta
senzillesa que aporta el producte i, mira, si
algun producte moltes vegades penso que són el...
La viva imatge de... Saps aquesta idea de tothom
dir, no, és que els bons productes es fan a base
de dir no. Això ho diu tothom. Ho diu tothom,
però no ho fa ningú, d'acord? Perquè quan li
ve el client que li diu, escolta, em pots ficar
això dintre de... Ho fan al moment, d'acord?
O sigui, ni ningú diu que no a res, d'acord?
Però jo crec que aquests d'indexa, de veritat,
són com la viva imatge del personatge de producte
que diu, no, no farem això. Podríem invertir
també en borns o què? No, no ho farem. O sigui,
és... tenen una mecanística claríssima, un procés,
un sistema, i diuen, escolta, no, no, no i no,
i gràcies a dir no, no i no, funcionen molt,
molt, molt, molt, molt bé. Per cert, si vols
com un life hack d'indexa, jo no tinc compte
d'indexa, llavors em dius, com inverteixes en
indexa? Molt bona pregunta, i és, indexa té dos
fons d'inversió, o sigui, amb el seu ISIN, un
que es diu indexa renta variable 75 i un que
es diu indexa renta variable que corresponen
a les seves carteres 8 i 10 i si no tens compte
d'indexa perquè tu tens els teus diners a un
banc on sigui i els vols invertir en fons d'inversió,
pots invertir en els fons d'indexa que són seus
i és exactament el mateix que tenir -los a les
carteres de 8 o 10 d'indexa, simplement. Molt
bona, molt bona. M'agrada, m'agrada, m'agrada.
L'altre, jo tinc una altra inversió que no és
monetària, i crec que ha estat una bona inversió
a títol de creixement personal i d'entendre
millor com va el món. N'explico. Durant aquest
any, bueno, a veure, no és notícia que des de
fa ja força anys, de tant en quant, si ens acosta
alguna empresa que vol comprar MarsBased. Nosaltres
no estem en el negoci de vendre. I aquest any,
a més, jo sempre tiro un e -mail que és com per
fer fora la gent, que hem de fer filtro, que
és el de, bueno, nosaltres no estem a la venda,
però si volguessis parlar ens has de contestar
aquestes preguntes, tal, tal, tal, poso un número
bastant desorbitat, com per una miqueta, com
per enclarar la negociació i per fer, bàsicament
per espantar la gent, no? I generalment d'aquest
e -mail me l'han contestat dues vegades, una
va ser el 2019, diria que va ser, o el 2021,
i l'altra està d'aquest any, d'acord? Aleshores,
Nosaltres, com a empresa que va bé, no ens interessa
vendre més les agències, venen molt malament,
però aquest any tenia una miqueta més d'ample
de banda i ens va agafar en un moment que em
devia anar bé i li vaig dir als meus socis, escolta,
deixeu -me invertir una miqueta de temps en això,
deixeu -me fer el procés fins al punt en què
ens facin una oferta per entendre aquest procés
per dins. Jo m'estic ficant bastant en temes
de M&A, però fins a la data només ens havien
volgut comprar seriosament el nostre client més
gran en un parell d'ocasions. I l'acord que
vam arribar als meus socis era que, ok, que jo
tirava milles amb això, però que no dedicaria
més de migdia a la setmana o alguna cosa així,
i que, evidentment, seria clarament per dir que
no, no? Però m'ha permès veure com va aquest
procés per dins amb un player que no sigui un
client teu, per tant, una persona que ve de fora,
que et demana coses diferents. I ha estat, jo
crec que ha estat un procés que a títol personal,
inclús a nivell d'empresa, ens ha anat molt
bé, o sigui, més que res per entendre què és
el que es valora en el mercat, com funcionen,
havíem parlat alguna vegada dels build -ups i
els roll -ups i tot això, doncs això es tractava
d'una empresa italiana, hongaresa, que estava
fent un build -up i li interessava comprar empreses
d'aquest tipus, i bueno, al final... L'aferitat
també és molt a la baixa, però jo sempre vaig
anar amb les cartes per endavant de dir, escolta,
nosaltres realment no ens interessa vendre, però
anem a parlar perquè no saps mai, també és una
miqueta d'estratègia d'aconseguir una miqueta
un millor preu. En qualsevol cas, no hauríem
vengut mai, però sí que ens ha ajudat una miqueta
a... Jo he guanyat això a títol personal, a títol
d'empresa que hem guanyat. Poder veure una miqueta
més els números que són realment importants i
que... et fan tenir una empresa més sana, no?
Per un cantó, per dir, hòstia, doncs potser has
d'optimitzar més per la ocupabilitat de l'equip,
el reveni per empollir, coses d'aquestes que
tots sabem, però fins que no t'hi poses en un
procés d'aquests no ho endreces una miqueta
més. I l'altra és que a mi ara m'ha fet venir
unes ganes de sortir i anar a comprar empreses
perquè veient que tot és molt a la baixa, dir,
doncs potser amb la caixa que tenim, que estem
invertint en indexes, poder començar a comprar
microempreses, però amb això no estem alineats
amb els meus socis, per tant no ho farem. Però
és veritat que m'ha vingut el d'allò de dir,
home, doncs igual, saps? Veient que tothom paga
tan malament, doncs podríem ser nosaltres els
que surten i comprar alguna microempreseta i
fer créixer MarsBased d'una altra manera, no?
Per mi ha estat una inversió de temps i d'ample
banda mental que segurament amb molta gent hauria
estat una pèrdua de focus, hauria estat una pèrdua
de temps, etcètera, etcètera, i la considero
completament positiva en aquest sentit. I no
compraràs res? No aniràs de compres del 2026?
Perquè quan dius una empresa molt petita, què
compraries? Un everyday app, com li compraries
a l'empresa Joan, per dir alguna cosa? Podria
ser perfectament. De fet, hi ha dos tipus d'empreses
que podria comprar. L'empresa nostra, que al
final no arriba amb les 30 persones. Però què
pot comprar una agència? Doncs agències encara
més petites. Si un microagència d'aquestes de
dos, tres, quatre, cinc persones, ha d'estar
dos esglaons per sota teu. O bé, com dius tu,
com un everyday, una empresa d'aquestes de microsas,
que són més aviat dos tipus, una persona que
té un sas petitet, que factura 80 .000 euros
l'any, 50 .000, 100 .000, que ja se n'ha cansat,
porta 10 anys i que vol passar a unes altres
mans. I, evidentment, com és bootstrap estic
millor, perquè no has de tenir problemes amb
la cap table. Però, aleshores, nosaltres absorbim
això a canvi de... pagar una part i després hi
ha una sèrie d'airnouts i coses d'aquestes,
i aquella persona pot inclús quedar -se a treballar
en l'empresa temps parcial en el projecte, l
'altre temps el que tu vulguis, i allò ens porta
uns ingressos extra que no hauríem tingut i ens
permet ficar -nos en producte. i o tenir una
persona molt bona a l'equip, o al contrari,
et dona el producte, aquesta persona marxa, te
l'encarregues tu i ja està, i no has de tenir
el cost estructural que tenia, que és el d'aquesta
persona full -time, que segurament voldria també
un sou molt alt per estar més tranquil o tranquil·la.
Però no és el plan per 2026, vull dir, tornen
a intentar el 2027. Quan has dit empresa italiana
que està fent un roll -up, no és Bending Spoons,
no? No és Bending Spoons, no. I Bending Spoons...
No, perquè Bending Spoons només compren coses
de consumidor, però bueno, no ho és. Pitjor inversió,
Marc. Quina està la teva pitjor inversió d'aquest
any? També pot ser multidimensional, eh? No cal
que sigui només de pasta. La meva no és de pasta.
És que... Mira... Takeaway del 2025. Per a mi
ha sigut un molt bon any. Et diria que... top
3 dels meus anys. El posaria com en el top...
No, no, no. En general, de vida. El posaria dintre
del... del meu top 3 el posaria. Perquè... Clar,
i pensa que del top 3, si diguem que tinc consciència
des dels 15, perquè abans dels 15 ja no sabia
res, n'he viscut 23, per tant, top 3 seria com
per sentir el 15, estaria com molt a dalt, seria
un molt bon any. I clar, penso en pitjor inversió
i penso, hòstia, aquest any, i a més, en un any
on... anem a dir, els béns de l'economia han
bufat tant a favor de tot, és difícil fer una
mala inversió. Havies de ser molt específic per
invertir malament en alguna cosa. Igual, si penso
com en mala inversió, però no mala inversió en
si, però com qui s'ha quedat una mica enquistat
en tot aquest nou paradigma. No sé per què a
mi sempre em ve el cap àpil, no sé per què. Veig
una empresa... Nosaltres no vam viure les èpoques
d'estagnació de Microsoft i aquestes coses perquè
potser eren molt petits, però no sé si aquesta
idea d'inconvent que no s'ajusta als nous temps...
Té alguna cosa a veure amb el que li està passant
a dia d'avui a Apple? Perquè possiblement mai
n'hem vist cap, com estagnar -se d'aquesta
manera. Bueno, s'estava dient de Google fins
aquest any, fins que va sortir Gemini 3, i de
Google... Clar, per mi Google és un molt bon
exemple de... O sigui, seria com un turnaround,
no? Com, escolta, que s'han posat les piles,
no? I que li han donat la volta a la truita.
Diu que a Apple no estan fent això, ja no ho
saps, vull dir... Fins ara és així, però... No,
no, clar, és a dir, jo mai faria... Molt bon
punt. I aquest és el punt aquest de, ostres,
mai facis un mal pronòstic com una empresa d
'aquestes, perquè realment et pot treure els
colors la velocitat amb la que se li dona la
volta a la situació, no? És a dir, el que és
fascinant de Google és que una companyia d'aquesta
envergadura sigui capaç de donar -li la volta.
a tota la seva línia de producte d'una manera
tan ràpida. És fascinant, perquè quan tu entres
dins d'una organització d'aquest tipus, no
sé si la paraula correcta és burocràcia, però
tot el procediment que ha d'haver -hi perquè
una cosa passi de concepció, és a dir, d'idea
a mercat, és maratonia. Llavors, veure com molt
ràpid han donat la volta a tot plegat, a mi em
sembla fascinant. però fascinant. I en canvi,
com a exemple dolent, jo et posaria Apple. Però
ja et dic, o sigui, com mala inversió, és que
no sé, penso en moltes coses que no he adquirit,
però que han passat per la meva vida com a bones,
com a positives. Dolenta? És que no tinc una,
Àlex, és molt fort, no tinc una. Et veig molt
bé, eh? No ho sé, a veure, vull dir... Fins avui
la vida em somriu, cosa que, evidentment, això
és el que... Un sempre ha d'estar preparat per
saber que vindran moments més dolents. Jo em
recordo cada dia que això és un prèstec de...
Si alguna deessa fortuna, que te l'ha deixat
un rato, però que no dura per sempre. Mira si
estava preocupat per fer l'episodi. que quan
em va passar això i no se m'ocorria res, vaig
anar als meus pares i als meus amics i els vaig
dir, escolta, vosaltres recordeu alguna cosa
dolenta que m'hagi passat aquest any? Em vaig
estar com mirant les fotos, saps? Perquè a vegades
les fotos com que t'anclen els moments i et
recorden coses. I vaig estar com mirant, com
dient, a veure, anem a buscar alguna cosa dolenta
que m'hagi passat. I no vaig trobar res. No
vaig trobar res. No, no, no. En el meu cas, pitjor
inversió de l'any no és monetària de manera
directa, però sí que és una d'aquelles d'invertir
molt temps i molt ampla banda en una cosa que
ha resultat completament estúpida, que és el
kit digital. Per motius A, B o C, vam decidir
ficar -nos en el tema aquest. de convertir -nos
en agent digitalitzador per veure si això, doncs,
podia aportar més negoci a l'empresa i, bueno,
al final, com a agència, doncs, ja et va bé,
no?, que vingui gent que té una part del projecte
subvencionat. Potser no per la banda, saps, que
digital tenia com diverses categories. La banda
baixa era més aviat gent que volia canviar -se
el portàtil i fer -se nova web amb WordPress
i els hi donaven 3 .000 euros o algo així. Aquest,
clarament, no era el nostre client per MarsBased,
però després hi havia uns altres que en el kit
consulting i algo així que ja, potser, t'anaves
a projectes que igual eren... 15, 20, 25 .000
euros, no? I llavors aquí ja potser podies fer,
podien fer part del projecte, no? I podia ser
com, hòstia, doncs he de muntar un e -commerce,
he de muntar una pàgina web nova amb disseny
i tal. Bueno, no serien grans clients, però potser
algun sí que et serveix com de porta d'entrada
a una empresa que després vol fer més coses,
no? Què passa? Que això sona molt bé. La realitat
del kit digital és que després ha estat un desastre.
Algun dia se'n farà un postmortem del kit digital
o no se'n farà perquè és administració pública.
Aquest tipus de coses no les fan ells. Però és
veritat que ha resultat ser un autèntic frau
en moltes coses, no? I moltes empreses també
s'han enganxat als dits. No ha estat el nostre
cas perquè ho he parat a temps, no? El procés
de donar -se d'alta i certificar -se com a agent
digitalitzador és bastant dracúnia, per totes
les coses que has de fer, un munt de paperassa,
firmar coses amb certificat digital, també enviar
molts documents, però hi havia una part, tio,
que era la de a la teva web has de ficar un munt
de contingut brossa, fent com una pàgina dedicada
per cada un dels serveis que tu volies donar,
tal, tal, tal. Bueno, he perdut molt de temps
en això. per després adonar -nos que tot el que
arribava com a projecte d'equip digital era
bàsicament fer documents. Per què? Perquè cada
cop que et venia algú que volia fer un projecte,
ja no només havies de fer tu la paperassa corresponent
per aquell projecte, sinó que després havies
de fer la justificació. Total, tal qual entraven
els projectes, jo els derivava cap a altres empreses
que ja ho tenien això, que s'estaven dedicant
exclusivament a això. Bon moviment per part meva.
Aquesta gent ha fet el seu negoci. Jo no m'he
emmerdat, però sí que he perdut tot aquest temps
muntant la infraestructura per poder donar servei
als projectes del kit digital. I no n'hem fet
ni un, però zero, saps? Perquè ha estat... O
sigui, no et sortia a compte. Així com quan vam
fer la subvenció aquesta de foc a terra de...
ajudes a podcast amb llengües minoritàries i
tal, tal, tal, i que després deies, bueno, pels
2 .000 euros o així que ens donaven, no et val
la pena? Perquè hem invertit 10 .000 hores en
fer la paperassa, sobretot la de justificació,
la de preparació, doncs mira, més o menys, t
'hi poses una estona i ho fas, però la de justificació,
que si aquest tiquet no quadra, aquesta categoria
no va aquí, aquests números no se'n van bé,
aquest ha de tenir que t'hi va i aquest no...
tota aquesta tonteria, doncs el parèmia ha estat
la pitjor inversió de llarg d'aquest any. També
t'he de dir que també, per què no és monetària?
Perquè les inversions que sol fer jo a nivell
monetari, sobretot en els últims anys, que només
he estat com invertint en start -ups, clar, si
van bé o no, ho saps al cap de molt temps. Per
tant, de les 4 o 5 que he invertit aquest any
com a start -ups... No et puc dir, ostres, aquesta
clarament ja ha estat una pitjor inversió de
l'any, perquè seria, tinc molt mal ull si el
mateix any que inverteixo en una start -up ja
veig que va malament. No, de moment totes van
molt bé les que invertia aquest any, però és
a l'any 3, 4, 5, 7, quan ja veus si una empresa
va malament. Quin arc de retorn tenen, més o
menys, quan inverteixes en una start -up? Sobre
el paper hauria de ser l'any 7, 8, val? Més
o menys és la mitjana, val? Si han de fallar
ho saps abans, però... Almenys sis fora. A Espanya
tendeixen a allargar -se bastant més que als
Estats Units. Aquí tendeixen a matar -se molt
més tard les start -ups. Als Estats Units, igual,
l'any dos o tres ja han fet totes les proves
que havien de fer i au, perquè van molt més ràpid.
Van a cremar i a provar noves coses. A Espanya
és diferent. A Espanya sí que és veritat que
la gent tendeix a allargar -ho molt més perquè
és més un autoempleo. La majoria de start -ups
són autoocupació encoberta. O sigui, el no s
'allarga més, no? És a dir, aquest camí de l
'agonia s'estira més. Correcte, correcte. Interessant.
Vinga, següent categoria. Epic fail de l'any.
Quina ha estat la teva cagada més gran? Insisteixo,
aquí em poso justament... No pot ser que no hagis
fet cagades. Mira, no, no, i a més, jo tinc una
por aquí guardada. perquè tu tens moltes ganes,
a part de fer l'episodi de la música independent,
de fer un que és com... Bé, ja no, ja no, però
tens moltes ganes de fer un que és el de les
teves cagades històriques de l'any o com...
És que, en sèrio, és que la meva vida no és tan
divertida com la teva. És que jo no tinc cagades
aquestes. No, no és que no la cagui, però és
que tampoc tinc com superhighlights d'aquests,
o sigui, de rockstar. És a dir, clar, per cagar
-la, primer has de sortir a l'escenari a tocar
la guitarra, però si la teva vida és més relaxada,
no hi ha cagades, saps? Llavors, no és que no
hi hagi cagades, però potser són coses com molt
mundanes, però jo què sé, quan penso en cagades,
veig més... com crims d'omissió que de comissió,
saps? És a dir, però clar, els crims d'omissió
generalment els veus en retrospectiva, o sigui,
no et dónes compte d'ells al moment, sinó que...
els veus, bueno, doncs, clar, mires enrere i
dius, cony, hòstia, vaig deixar de fer això.
O sigui, per exemple, et vaig explicar la història
aquella dels bitcoins fa uns anys. Això seria
un exemple de cagada divertida, no?, de dir,
escolta, quan estava a 400 euros, tio, em semblava
com que havia explotat de preu, no?, i els vaig
vendre tots. Això és un crim de comissió molt
bèstia, perquè tu literalment has obrat sobre
una cosa que després, encara que fos retrospectiva,
han sigut les teves accions les que han portat
a la cagada. Però un crim d'omissió són coses
que, jo què sé, que deixes de fer. És a dir,
jo què sé, si aquest any l'or quasi ha multiplicat
per dos el seu preu, si tu mai a la vida has
tingut or i no has comprat or aquest any, no
és una cagada no haver comprat or, sinó que això
és un crim d'omissió. Simplement no l'has comprat
i ja està. auditava -se per davant, però no és
una cagada. Llavors, per això, jo penso que cagades
com de comissió meves d'aquestes, de coses que
d'una manera agèntica hagi fet jo i és que no
me'n ve molt, és que no me'n venen moltes al
cap. No et sabria dir un fail que hagi tingut.
Bueno, tira el meu, però també t'he de dir que
és per omissió, val? És un que portava molt de
temps fent -se, però ha cristal·litzat aquest
any, val? que és que fa quatre anys, més o menys,
vam decidir que ningú es mirava el Google Analytics
a MarsBased, no? I vam dir, tampoc ens interessa
tant, no és allò que estiguem fixats en quanta
gent entra a la web i tal. I vam dir, doncs anem
a treure els cookies. Va haver -hi un moviment
contracultural una miqueta fugàs, que era el
de no cookies, no cookies policy. De fet, si
vas a marsbased .com per recuquis, o no cookies,
ja no sé què és, té el nostre manifesto de la
nostra web, no fa servir cookies, vam eliminar
tot, merdes de tipus de tracking i tot això.
I què passa? Perquè no ho miràvem mai, perquè
sempre anava bé, doncs vam dir, traiem Google
Analytics, fantàstic, i així ja no tenim cookies.
Què passa? Que fent una reunió de socis aquest
any... no sé, mirant una miqueta temes de posicionament
de marca, vam dir, a veure com apareixem a YouTube.
Ai, perdona, a YouTube, a Google, no? I vam fer
les clàssiques cerques, on sabíem que sempre
havíem estat en primera pàgina, en més o menys
primera, segona, tercera, quarta posició. Sempre
hem estat molt ben posicionats a tot arreu. I
va ser el pal. Ah, vale, aquesta categoria no
estem. Ah, bueno, doncs, anem a mirar una altra.
Aquesta, tampoc estem. I aquesta, tampoc estem.
I vam pensar, mira, no estàvem enlloc. Tal, que
ens havia desaparegut el CEO. No sabem per...
quina sèrie de coses, tenim uns certs indicis,
però, clar, una d'elles és que amb la pàgina
web nova que havíem tret fa dos anys, en algun
moment de tot aquest temps havíem perdut els
metatags, la metadata, i havia hagut uns temes
de contingut duplicat, i no sé si també lo del
kit digital ha afectat, i després lo del Tebas,
de Cloudflare, vull dir que... Total, que havíem
baixat amb SEO, però una barbaritat, i això s
'ha cristal·litzat aquest any, perquè aquest
any està el que hem vist, que hi havia hagut
la gran caiguda de SEO. També s'ha de sumar
aquesta part que dic, la de Cloudflare, tenir
la web a Cloudflare, t'hi utilitza durant dos
o tres dies a la setmana, no tens accés a la
teva web, perquè aquest senyor em va dictaminar
que quan hi hagi dies de partit, totes les webs
que estan a Cloudflare no s'hi pot entrar, perquè
Cloudflare té coses pirates per allà. Aleshores,
què passa? Que potser si la jornada comença el
divendres i acaba el dilluns, Tot el cap de setmana
no tens tràfic a la teva pàgina web, no? No és
anar cagada, 7 % imputable. En aquest sentit,
la part que és imputable és... no s'hauria d
'haver tret mai Google Analytics i hauria de
seguir mirant cada X temps, un cop l'any, tio,
dos cops l'any, Google Analytics, però ara que
més o menys tot està bé, que va, bueno, una miqueta
cap amunt i cap a la dreta i ja està, però bueno,
i llavors aquest any ha estat tal de, hòstia,
quina cagada, saps? Hem passat mesos arreglant
-ho, ja està arreglat, però Déu -n'hi -do, saps?
Per això crec que aquesta és una cagada a compartir.
Evidentment el nostre negoci no depèn de que
la gent entri a la nostra web, és bastant irrellevant
que la gent entri a la nostra web, però ja que
tens una web vols que hi entrin, no? Bueno, no
està de més, n'assumiran de tant en quant. És
que aquesta cagada a mi em recorda una cosa que
és no sé si és un refrany o és com una espècie
d'heurística que es diu moltes vegades que quan
tu arribes a un lloc nou i hi ha una barrera
en un lloc i no saps molt bé per què és i no
té cap sentit que estigui allà, és potser millor
no ho toquis que si està allà és per alguna raó.
Sempre que penso en Google Analytics penso en
aquestes coses. Allò està allà, saps? No saps
molt bé què fa, però si està allà és perquè algú
ho ha posat algun dia, per tant vés amb compte
i no ho toquis. Doncs això em sembla una mica
aquesta idea de... Vés amb compte que... Potser
ho van posar allà per algun motiu. I quan ho
toques té com conseqüències de segon ordre que
a vegades potser no t'esperaves, saps? A veure
si ara em pots donar una resposta bona, perquè
de moment t'estàs esquivant totes, tio, saps?
Com si fos Matrix, saps? Si haguessis passat
les bales per aquí, millor moment de l'any.
Aquí és un any tan bo, tio, hauràs tingut bons
moments. Dóna -me'n dos, almenys, no? No, mira,
mira, és que en lloc de donar -te un moment,
val? És que... No he pujat al podi de la vida,
saps? I m'he vist com descorxant el xampany
perquè he guanyat la cursa, val? No m'he tingut
aquest moment, però... Perquè ha estat tan bon
any. Igual aquest l'hagués pogut posar a millor
inversió, veus? Però te'l donaré a millor moment,
perquè jo crec que és com la idea. Fixa't. Jo
crec que molta gent que ens escolta ho fa perquè
volo... Igual tu també, jo també, tenim com...
aquest gen optimitzador, que vol optimitzar absolutament
tot a la vida, d'acord? I sempre com estàs en
busca d'aquest extra punt de productivitat,
aquest hack que et donarà, no ho sé, un punt
adicional a la teva productivitat diària, etcètera,
etcètera. I a vegades aquesta cursa... Sembla
una mica aquesta cursa de la rata, que sembla
que aconsegueixes alguna cosa, però l'únic que
estàs fent és negociar el contracte amb el teu
cervell, que això és el nou normal. I dius, ara
que tinc la productivitat d'aquest cervell,
ja està buscant el següent. És a dir, no recorda
de com estaves fa tres anys, sinó que ja has
renegociat el contracte amb ell i has dit, el
normal és aquest i n'hem de buscar més. Possiblement
com... Una bona realització és que jo crec que
tu aquesta lliçó la tens mega presa, però jo
no. Jo no la tenia gaire presa. I és que si mires
enrere, la major part de bones coses que et passen
no venen de la mà de les tres hores més que vas
passar davant de l'ordinador optimitzant el
teu setup productiu, sinó que venen de la mà
d'alguna persona que en algun moment ha decidit
confiar en tu o alguna persona que ha obert una
porta que per tu estava bloquejada i has aconseguit
quelcom. Tot plegat és una crida... No, sí, sí,
això va a algun lloc. Tot plegat és una crida
que donem més importància a les relacions personals
més que... a pensar que estem optimitzant alguna
cosa en el nostre espai laboral o a la nostra
vida, perquè al final del dia serà una persona
qui t'obrirà les portes d'aquella nova feina
o el que sigui que Déu ho estàs buscant. I que
moltes vegades penso que subestimem la capacitat
d'aquestes connexions estogàstiques entre persones,
del que es coneix com el network, aquesta xarxa,
i que ens... Ens mirem molt amb aquest prisma
reduccionista de no, és que l'individualisme
és el més important i la meva agència, el que
jo faig en el món, quan moltes vegades les portes
que estan obertes són com, no sé com es diu,
downstream en català, com a conseqüència de moltes
coses que han passat en el passat i portes que
s'han obert a tu gràcies a les relacions que
has anat traçant. S'entén la idea o no? Absolutament
no, tio. Què t'has fumat? Què dius, tio? Com
que no? És l'any que has fumat porros o què,
tio? Però si és claríssim. Vull dir, quin és
l'exemple? Un exemple concret. L'exemple és,
o sigui, o el corolari és passa menys estona
davant de l'ordinador. Sí, això sí, però què
has aconseguit? T'han donat una cadira al bord
d'Endesa o què? No, però si passa més temps
amb els teus amics, amb la teva família, amb
qui sigui, que al final això acabarà repercutint
en el teu benestar global, inclús en els llocs
on no pensaves en els reductes, on no pensaves
que això tindria un impacte. T'has adonat que
part de la felicitat d'una persona que és multifactorial,
una d'elles és les relacions socials. I fins
a aquesta edat no te n'havies adonat d'això.
A veure, aquesta és... A veure, això seria si
volguessis com... posar el thumbnail de YouTube
és persona se da cuenta que tener amigos es importante.
Exacte, sí. No, no, no és això, val? És que les
repercussions, val? És a dir, com l'efecte de
cascada té conseqüències en molts àmbits de la
teva vida, no només en haver anat a fer unes
birres amb un amic, tal. Això. Val. Vale, vale,
vale. O sigui que jo veig que d'aquí dos o tres
episodis donaràs la nova notícia que, igual,
de tant fitxat per algun lloc de directiu d'algun
lloc superpotent, cabron, encara no ens ho vols
dir. Bàsicament és això, saps? Però bueno...
No! És zero, això. Jo mai podria treballar en
una empresa gran, ja ho saps. Bueno, a menys
que et donessin... Tu amb ton preu, tio. Jo és
el que vaig aprendre a Deloitte, saps? Que és
o compres culs o et compren el cul. És broma,
evidentment, no crec això, però era la màxima
que hi havia quan estaves allà. En fi, per mi
ha estat molt clar. Per mi aquest és més un títol
personal que no pas professional, però ha estat
la paternitat. Vull dir, o sigui, jo ja m'esperava
que seria el millor moment de la meva vida, però...
Pausa, pausa, pausa. Què? És que veus... No,
temps, temps, temps. O sigui, quan et passen
coses d'aquestes, és que aquesta categoria te
la regalen, macho. És que aquest any és que no
has tingut ni que pensar. O sigui, clar, si et
passa alguna cosa així, clar, òbviament, òbviament,
no, vull dir que dius això, clar, molt fàcil,
però mira, imagina't jo, una persona que no té
parella i no té fills, clar, i porta 15 anys
així, doncs clar, fill, o sigui, és molt difícil
trobar... coses. És que no em passen highlights
aquests. Jo he tingut anys, evidentment, jo he
passat molts anys a la meva vida, he passat més
sol que l'una, però he tingut millors moments
de l'any que poden haver estat. He fet un viatge
que t'hagi agradat molt, haver -te tret una
espineta clavada que tenies d'alguna conversa
difícil amb algú, haver -te retrobat amb algú,
no ho sé, saps què vull dir? Que realment hi
ha moltes coses. Pot haver estat una reforma,
pot haver estat... No ho sé, saps? T'has canviat
de casa o has marxat a un lloc molt dolent o
has aconseguit superar alguna cosa molt xunga.
No ho sé, saps? Vull dir, potser per mi fa uns
anys potser el highlight de l'any va ser posar
-me Invisalign. No ho sé, tio, saps? Vull dir,
o fer -me tatuatges. Vull dir, és que poden ser
moltes coses. No, és que no en tenia... A nivell
professional no ha estat el meu millor any. Ha
estat un any bo, no ha estat molt bo, no ha estat
excel·lent. Com a inversor, tampoc. I després
he tingut coses de segon grau, diguem -ne, de
primer grau, però vull dir, hem fet coses molt
xules tant en foc a terra, però al final és una
part relativament residual de la meva dedicació
setmanal. M'aporta molts beneficis a nivell
d'autoestima, segurament, i de relacions i tal,
però no... O sigui, a menys que hagués estat
un any qui diu, no, a menys que d'aquí una volta
tenim 50 milions de descarregats per episodi,
no serà mai el highlight del meu any, no? Igual
que hi posem Barcelona i s'han tingut coses
molt bones, però tampoc hi ha cap que sigui com
el millor moment de l'any. Potser hi ha hagut
algun any de la meva vida que el meu millor moment
de l'any ha estat una cosa professional. Segur
que sí, en tots aquests anys, segur que sí. però
no ha estat el cas. Aquest any he estat molt
més centrat en temes familiars i per mi per això
ha estat el meu moment destacat, no? Clar, és
que és un molt bon punt i, de nou, és que no
ho intentava portar en termes professionals.
Ja et dic, sí, és que la meva vida és molt planeta,
però sí que he tingut molts moments d'aquests
molt bons i això és el que han composat un any
molt positiu per mi. Jo què sé, per exemple,
l'altre dia t'explicava el fet de... començar
a explorar nous hobbies fora de la pantalla.
És una cosa que sempre havia volgut fer i sempre
se m'havia resistit. I aquest any, escolta,
m'he proposat que cada setmana... Va bé el de
pintar, eh? Em va molt bé, em va molt bé. És...
A veure si et passa. O sigui, quines activitats
a tu literal et deixen la ment en blanc? És a
dir, que mentre les estàs fent no penses en res.
És difícil, eh? És molt bona pregunta. És molt
bona pregunta perquè, a més, jo soc una persona
d'alta intensitat, d'alts decibels mentals,
val? I sempre ho he buscat. De fet, molts cops
sempre havia dit que l'esport no ho va fer,
però no és veritat, perquè durant... O sigui...
Intencionalment és, vaig a baixar els decibels
mentals, però clar, què passa? Fent esport em
poso músiques, o potser estic escoltant música,
o segons quin esport pugui fer, si és més, si
és córrer necessito música, no puc anar a córrer
amb un podcast. Però si és força, potser em poso
podcast, però potser tampoc em vull posar segons
quin podcast, perquè aleshores si em poso la
sotana o el Nadie sabe nada, em descullono i
em faig mal, aixecant peses. El port que aconsegueix
fer -me el tema d'encefalograma més o menys
pla és el de nedar, perquè no tens cap tipus
d'input. Però aleshores què passa? Quan et relaxes,
és el que diuen, les millors idees venen a la
dutxa. Per què? Perquè estàs suprimint tot tipus
d'entrades, d'inputs sensorials al cervell,
i aleshores quan et relaxes, de cop i volta comencen
a emergir aquells pensaments de les bones idees.
És la putada quan estic nedant. És la gran putada,
em vénen totes idees que no puc apuntar enlloc,
saps? Aleshores, no tinc cap... I de fet és complicat,
mira, un aprenentatge que he fet aquest any és
que en certs tipus de neurodivergències el mindfulness
és negatiu, val? I jo pensava que això era com
la cosa que em faltava a la meva vida perquè,
és el que et dic, jo sempre visc amb molt soroll
al cap, em vaig a dormir i el cap em dona voltes,
de vegades entro en un bucle d'una cançó que
la tinc durant dues setmanes, la tinc al cap
donant voltes i no me la puc treure de sobre,
no? i vaig dir, calla, que igual el que necessito
és mindfulness. Tothom m'està dient, i jo sempre
he estat com, no, no, això no és per mi, això
no és per mi, això no és per mi, perquè jo soc
molt de refusar aquest tipus d'idees més aviat
hippies, igual que la meditació, o el ioga, o
jo què sé, altres històries d'aquestes, o el
coaching, no? Però són preconcepcions meves,
no vol dir que estiguin malament, és que jo no
vull això i el meu cervell em diu, frontalment,
això no és per tu. I ja està, llavors he d'anar
a buscar altres coses. I res, i... investigant
-ho una miqueta més i fent recerca i parlant
amb gent que en sap molt de tema, no és compatible
amb el meu model mental. Per exemple, el tema
del mindfulness. Et posa més pressió. Hi ha com
certs quadres mentals que el mindfulness l'únic
que et fa és posar -te més pressió. Allò que
et diu, no, pensa en anar a platja. Ara no pensis
en res. Tu t'estàs posant més pressió encara
i l'efecte contrari et perjudica més que no
pas els beneficis que puguis extreure d'això.
Per tant, no ho sé, hi ha coses que em tranquil·litzen
més, és a dir, et diré, jugar a videojocs o endreçar
coses, per lo general, em deixa en un estat,
o sigui, acabar tasques, coses que deixen pendents,
em fa entrar en un estat una miqueta més de calma,
de poder dir, trec soroll, a mi el soroll em
ve per l'acumulació, generalment, tot el que
sigui com acabar coses i tenir menys tasques
a la llista. em calma més, però no és total.
No tinc cap activitat que em faci estar 100 %
en calma mental. És que jo aquest tema l'he
recercat molt, el d'activitats que no és que
et calmin, és que et paren el cap. És a dir,
perquè, per exemple, el que tu dius de mi, una
activitat que m'agrada molt i és com mal autoimposat
és rentar els plats. Jo tinc fregaplats, però
no em poso perquè em relaxa molt. netejar els
plats perquè són una activitat tan fàcil que
sempre és un guany mai et surt malament mai et
pots equivocar és aquesta tasca estrampa que
et poses que és com fàcil d'aconseguir donar
un petit xute de dopamina sí Sí, sí, sí. És d
'aquelles que el Marc Monguió les té com a recurrents
al Todoist, saps? I se les va marcant com cada
dia, però li torna a aparèixer, per tant mai
la pots arribar a treure de la llista. Llavors...
A mi avui m'ha vingut la teixa feta rentadora
de Marc i la tinc recorrent. Veus? És que sempre
hi ha d'haver aquestes. Són fàcils de treure,
però sempre acaben tornant a aparèixer. Llavors,
he recercat molt aquesta idea de quines són aquestes
coses que realment et deixen no és la vela en
blanc, sinó és com que el teu cap es queda lliure
de pensaments, perquè tu fas una tasca com aquesta,
de rentar els plats, i a mi, explica'm el que
vulguis, que et relaxa molt o el que sigui, però
jo estic pensant en coses, o sigui, jo tinc coses
al cap. És a dir, si no estic escoltant alguna
cosa i no em poso, no ho sé, contingut, podcast,
el que sigui... el meu cap està pensant en coses,
no està pensant en, no ho sé, el grau de brillantor
de la punta de la forquilla, saps? No m'estic
fixant en aquests petits detalls, no, el meu
cap va a altres llocs. Llavors, he vist que una
bona norma per trobar aquest tipus d'activitats
és el següent, és... Mira, hi ha dos tipus d
'esports a la vida. Pots categoritzar -los de
moltes maneres, però jo crec que una molt bona
separació pels esports o per les activitats físiques
és aquelles que pots reduir la intensitat malgrat
seguir practicant l'esport en si. És a dir,
si tu jugues a tenis... Mira, és un molt bon
exemple. La bolera. Exacte, però jo em refereixo
més a com, per exemple, si tu i jo juguem a tenis,
no hi ha manera de que, bueno, no sé si jugaríem
perquè jo no en sé, però ens poséssim a jugar,
no hi ha manera que podem reduir la intensitat
perquè... Hòstia, l'out com és guanyar, no?
És com fer més punts que l'altre. Per tant,
si redueixes la intensitat, a veure, perd el
propòsit a l'esport en si mateix. Si el tenis
li treus intensitat, es converteix en pàdel,
ja t'ho dic jo. Molt bé, perquè aquí anava,
aquí anava, espera. Ah, d'acord. No, no, molt
interessant que ho hagis dit. És molt bon punt,
de fet. En canvi, per exemple, i què passa? Que
el tenis, possiblement, com que no pots baixar
la intensitat... estàs com molt concentrat en
el que estàs fent, no? I llavors et dona aquesta
capacitat que estàs concentrat únicament en allò
i no pots tenir altres pensaments. Llavors, a
quina va posar com a contraexemple? Com a contraexemple
et posaré, doncs, córrer o nedar, el que tu m
'has dit. Perquè si tu corres molt ràpid, ja
et dic jo que no tens ganes de pensar en res
més, que amb el patiment que estàs sofrint en
aquell moment. Malgrat... Si baixes la intensitat,
el teu cap se'n molt vol. Llavors... no hi ha
concepte de mena en blanc, perquè comences a
pensar coses i veus coses i dius, hòstia, i quina
merda, i ara, no sé, vull dir, ara passa aquest
cotxe i ara, no sé, i no, el teu cap no està
en blanc, però en canvi, mira, aquest estiu,
per primera vegada m'hi havia jugat, vaig jugar
a pickleball, no ho havia jugat mai, que és com
una espècie de, inclús com paddle diluït, encara
més diluït que el paddle, per tant... Les ambicions
paddle, eh? Sí, sí, sí, encara menys ambiciós.
i aconsegueix deixar -te aquesta sensació de
ment en blanc. I tot plegat és per dir -te que
jo segueixo amb la meva cerca d'aquestes activitats
que et buiden el cervell i pintar és una d'elles.
I tot això tanco el fil enorme que hem obert
per on t'estava explicant que no havia tingut
com un moment highlight de l'any en el qual
m'hagués pujat al podi de la vida, sinó que
havia tingut una sèrie de petites victòries,
de coses que han fet... un any millor, com per
exemple aquesta, com per exemple expandir l'escope
de foc a terra i portar convidats i fer créixer
un petit projecte que sembla que està funcionant
bé. Moure'm de la ciutat i fer viatges per cercar
amics, també per assistir a fires de podcasting,
que m'ho vaig passar molt bé coneixent l'equip
de RSS en persona. Són aquests petits moments
que han fet el meu any que no m'he pujat en
cap d'ells. No sé si cap d'ells eren drogadura
de la vida, però han fet un molt bon compendi
d'any. Aquest és el resum. Però això també és,
això en si també és un bon any, no? Per omissió,
un any sense moments dolents o tot de moments
bastant bons realment pot arribar a ser un dels
millors anys de la teva vida. O sigui, sempre
pensem, no? De vegades pensem, hòstia, aquest
any, l'any que, doncs això, l'any que vaig
tenir un crio o l'any que em vaig casar, si
tota la resta de l'any és miserable, saps? Vull
dir, què és millor, no? Un any que tens un pic
molt alt de felicitat i la resta de l'any, més
o menys, o un any que és un... sòlid 7 ,5 en
totes les categories. Escolta'm, quin et quedaries?
Jo potser sóc el conservador i em quedaria amb
un sòlid de 7 ,5 en totes les categories. Però
bé, no sé, suposo que... Des d'un punt de vista
més científic et diria que és el segon, perquè
com que som més sensibles als increments de felicitat
que no als estats absoluts, et diria que és millor
tenir una petita bona notícia cada dia que una
molt bona notícia al mes, saps? i que les males
notícies generen més cortisol, si pots evitar
-te el cortisol durant l'any en dosis prolongades,
doncs segurament millor també a nivell bioquímic.
Si em volies treure el teu Science Corner, pensaves
que no podries fer -ho en aquest episodi, ho
has aconseguit, eh, cabron? A veure, següent
categoria. Hòstia, ens estem allargant molt,
tio. Convidat preferit o persona que t'hagi
trencat els marcs de referència de les coses.
Qui has portat? Jo n'he portat dos, no m'he
pogut resistir a portar -ne un, però n'he portat
dos. Clar, però quan dius convidat preferit,
o sigui, ara, podries triar en un púl de sis
persones, no? Clar, en el teu cas sí, jo per
això, jo he triat també... Ah, clar, però tu
m'has vist... Aniré jo més ràpid. Vinga. Mira,
clar, jo tenia un púl més petit de... de convidats,
val? Perquè, clar, no et puc dir els convidats
que he portat a casa, perquè aquests no compten.
No, però l'any que ve en tindrem més, saps?
I si algun dia ho fem setmanalment, si algun
dia ens compartim amb la sotana dels negocis,
doncs aleshores ja en tindrem. L'any que ve
en tenim més. Vale, doncs, el meu. I, potser,
no és el que t'esperes, però... El meu convidat
preferit de l'any, de tots els episodis que
hem fet, és a dir, si jo pogués reviure'n un
en l'any vinent, és el del Roger. Per què? Per
què? Perquè la meva ment té certa predilecció
per un personatge que està en extinció. No sé
molt bé com seria el... la paraula catalana per
traduir -lo com és aquest polimath, saps? Aquesta
persona que sap una mica de tot i que té coneixement
potser no molt extens, però potser no molt profund,
però molt extens en diferents àrees i que és
capaç com de connectar moltes idees de les ciències
socials, de la tecnologia, de la ciència, no?
És a dir, de... agrupar molt coneixement al voltant
de moltes àrees i portar -lo en comú i veure
com certes connexions que a vegades per tu semblen
invisibles i jo disfruto molt de la companyia
d'aquestes persones no n'hi ha en abundància
perquè la societat penso que és molt reduccionista
en el sentit que prima molt l'especialització
és a dir, la recompensa molt i el Roger ha estat
el, com et diria, el polimat de l'any a foc
a terra, i és per això que em vaig disfrutar
molt d'aquella conversa i se'm va passar volant.
Mira, jo també, m'ha costat decidir -ho, perquè
he pensat, i que, hòstia, realment, quin ha estat
el més memorable, no? I així com lo fàcil hauria
pogut estar, doncs, hòstia, el Ferran, perquè
és amic meu, no? O hi ha hagut converses, doncs,
molt més vives, no?, en aquest sentit. Jo vaig
tenir moltíssimes bones sensacions el dia que
vam portar la Mariola, per exemple, perquè va
ser com, hòstia, una persona que hem conegut
directament al, com es diu, a l'escenari, sense
haver fet una trucada preparatòria, sense haver
-nos vist abans de conèixer -nos prèviament,
va sortir excel·lentment bé, val? Però així com
l'episodi immemorable, jo també he escollit
el del Roger, val?, perquè en part pel que dius
tu, l'altre és perquè si tiro enrere de tots,
és com pràcticament de l'únic que me'n recordo
del títol, que em di, no?, més yankee que el
pal de la bandera, i perquè si hagués d'escollir
una persona de totes les que hem parlat per fer
un episodi de 5 hores, tipus Lex Fridman, saps?,
el faria amb el Roger. Precisament perquè, dius
tu, perquè a més, vaig dir, dic, és pròximament
una persona amb la que amb algunes coses anem
d'acord, amb algunes altres anem bastant en
desacord, però dit així, es fa molt agradable
debatre amb ell, val?, coses en què probablement
tenim opinions completament contràries, no? I
això també s'ha perdut molt, no? L'art aquest
de la dialèctica. I hi hauria gent en la que
potser no té aquesta profunditat de pensament
o de poder -te filar un discurs i poder -te debatre
i tal, tal, tal. O sigui, realment jo em vaig
sentir molt a gust i és... Una conversa que hauríem
d'haver tingut amb unes butaques, amb uns gots
amb bourbon, acariciant un gat al costat d'una
llar de foc, al costat d'un foc a terra. Crec
que ha estat de les converses que sí que em va
deixar desitjant més. Totes elles m'ha passat
de dir, hauríem d'haver llargat. Una hora se
m'ha passat molt ràpid. Encara no, tinc molts
pocs convidats, no hem tingut cap convidat amb
el que diguis. Uf, sort. que no ha durat més,
val? Però clarament el Roger sí que seria aquell
que podríem portar un cop al mes, saps? Però
bueno. I també t'havia portat, com que sabent
que el nostre pool era molt limitat, he portat
el podcast de MarsBased, val? Per què? Perquè
com que aquest any ha estat també l'any que,
si hagués hagut de dir una segona inversió que
m'ha anat molt bé, és la d'haver invertit en...
infraestructura del podcast de MarsBased, millorar
el vídeo, la qualitat, el fitxat de persona de
màrqueting, o gravar -los en persona també, que
no ho havíem fet mai, m'ha permès tenir una
sèrie de converses molt més profunditat que no
havia tingut mai, inclús amb gent que ja conec
relativament bé. Per mi, la convidada de l'any
ha estat la Eli Bou, la que havia estat CTO
de Vilynx, que va vendre Apple i tal, que ja
l'havia entrevistat a Startup Grind, ho havíem
fet en anglès, havia passat pel podcast, també
en algun moment. I aquest cop haver -ho fet en
persona és una persona que sobra tant i que explica
les coses i que sobretot va dir dues o tres coses
que va dir, ostres, això no sé si ho havia dit
o això ja ha prescrit. Generalment això sol ser
un senyal de molt bon episodi. Va dir, ostres,
haver -li dit que havia fet long story short,
l'havia fitxat el que després va ser el seu
cofundador. per fer una app, ella, bueno, se
n'havia com mig oblidat i quan el cofundador
l'anava a fiscalitzar, ella va dir, hòstia,
hòstia, hòstia, la faig, la va fer en un cap
de setmana i després li va presentar i va anar
tot bé, no? I diu, ell no sap aquesta història,
saps? I és el cofundador Juan Carlos Riveiro
amb el que van vendre la Vilynx, no? I diu,
bueno, si algun dia veu això, dirà, que cabrona,
saps? I dic, hòstia, només per aquest tipus d
'anècdotes? Això no sé si hauria sortit en un
podcast en remot, pel que diem sempre de no estàs
tan present, no connectes tant a nivell emocional,
segurament no estàs tampoc tan connectat a la
conversa, perquè el que diem, reps estímuls a
tot arreu, tu és aquí, tinc el meu cafè per aquí,
tinc ara una notificació de Slack, o piquen a
la porta, coses d'aquestes. En canvi, quan estàs
en una sala present, allà en un sofà que estem
tu i jo i no hi ha res més, Crec que aquest nivell
de relaxació també permet que, com el moment
piscina, que les bones idees o aquests altres
pensaments, una miqueta més creatius, més laterals,
emergeixen. I en vam tenir molts durant aquella
conversa i recomano molt mirar l'episodi amb
l'Eli Bou perquè se n'aprenen molt, no només
de tecnologia, sinó d'emprenedoria i de management.
M'ho vaig passar molt bé i també vaig dir, hòstia,
tant de bo hagués tingut... 3 o 4 hores, perquè
també és una persona molt fascinant en molts
aspectes. Vinga, la que jo ara sí que no tinc
res a dir. O sigui, ara no diré res ja. Meme
de l'any, això ja no sé ni el que és. O sigui,
és com si... Que la teva referència de meme sigui
Pepe de Frog? Em para amb tranquil·litza, perquè
vol dir que no estàs anclat a Star Wars Kid.
I coses d'aquestes, saps? Coses del... Com era?
El NumaNumaBoy. Coses d'aquestes dels anys 2000.
Són els vídeos que es van fer virals quan hi
havia YouTube Video... Ai, perdó, YouTube Video,
Google Video, abans que es funcionessin amb YouTube
i coses d'aquestes. Però, home, hòstia, és que
clar, tu a més ets una persona que tampoc consumeixes,
no estàs molt a WhatsApp, si a WhatsApp tu dius
que és la teva xarxa social de referència, però
en realitat a WhatsApp no sé si saps que hi ha
una cosa que són stickers, em sembla que cada
cop que n'en poso un t'explota el cap dient
quina màgia negra és aquesta, saps? Jo crec que
estàs desconnectadíssim del d'això. Els memes...
Jo crec que s'hauria de fer una actualització
a l'episodi que ja vam fer de censura, inclús
de memes fa molts anys. Són una manera d'entendre...
Són com els grafitis d'avui en dia. Expliquen
com és la societat i expliquen moments de canvis
de societat. Hi ha alguns que són pura broma
i són circumstancials i que només tenen tretit
una setmana quan ha passat una cosa i reaccionen
aquella setmana i ja està. Però hi ha alguns
que transcendeixen. transcendeixen un cert moment
històric i passen a formar part de l'imaginari
col·lectiu de les persones. Una d'elles és Pepe
de Frog. N'hi ha més. En el seu moment pot ser
les estiques de WhatsApp, alguns personatges
que s'han convertit en meme, històries d'aquestes.
Aquest any n'ha anat ple. Jo tampoc soc un expert
en memes perquè, francament, no consumeixo tampoc
molta xarxa social d'aquesta que és d'encefalograma
pla. Jo quan estic a xarxes socials som més per
motius laborals o per donar -li una miqueta de
canya a algun empresari. Però aquest any ha tingut
de tot, perquè vam tenir, he posat aquí una petita
llista de tres o quatre coses, però vam tenir
el del tirador turc aquell de les Olimpiades,
hi havia la comparativa, no sé si vas veure que
hi havia com el coreà que anava amb... amb unes
ulleres com les de bola de drac, amb una mirilla,
superequipats, havia gastat allà una de càpex
al·lucinant per tirar, i queda de segon perquè
el primer va ser un tio que, un tirador turc,
que va venir com vestit com si baixés a tirar
la basura, es va posar així, no va ni apuntar
gairebé, pam, i va guanyar la medalla, o la de
plata, no me'n recordo, però vull dir que la
comparativa era molt heavy, després va descobrir
que clar, que Tom havia estat militar en una
sèrie de campanyes molt xungues a nivell històric,
i llavors a mi Gràcia me'n va fer més aviat
poca. Però, bueno, no entrem aquí. Hi ha hagut
tots els memes, evidentment polítics, d'Estats
Units, que se't puguin ocórrer, no? El de J .D.
Vance, quan li van començar a posar la cara de
bebè, els de Trump, la reconstrucció de l'orella,
els de Charlie Kirk, vull dir, hi ha hagut de
tot, d'acord? Hi ha un altre moment que ha estat
molt graciós, que és una temporada en què Grok
va començar a rebatre -li coses a... a Elon Musk
perquè estava equivocat. Bàsicament Elon Musk
invocava a Grok i Grok li rebatia de no, no,
això no és així. O sigui, hi ha hagut moments
molt interessants. T'escolliré un que si m'ho
haguessis preguntat demà t'hauria dit no és
aquest. Per mi hi ha un que és el meme de l'any
amb el que més m'he rigut. Ha estat un que no
passarà a la història. No serà un d'aquests
que transcendeixen a l'imaginari col·lectiu.
I en segona categoria et posaré un que sí. Per
mi el meu any de l'any, te'n recordaràs el
moment de Coldplay, el concert de Coldplay. Saps
què va passar? Ens deia que hi ha grans esdeveniments
d'aquests als Estats Units que fan allò, la
Kissing Camp, és allò que enfoquen una parella...
Van trobar una que bàsicament estava liada amb
el seu cap. I allò va resultar en escàndol. Ell
va haver de resignar, ella també, perquè ella
l'havien fitxat feia molt poc temps, l'havien
ascendit molt ràpid a ser cap de recursos humans,
perquè estaven liats i tal, tal, tal. Ho sé perquè
crec que ell... És que ara potser recordo malament,
però... Era un directiu o un CEO d'una empresa
tecnològica, oi? Sí, sí, exacte. És que si hagués
sigut, no ho sé, el director financer d'Aramco
no m'hauria enterat. Em vaig enterar perquè
això va circular dintre d'algun grupet meu que
m'ho van compartir, però no va circular pel
moment de la Kissing Camp, va circular pel fet
que ell pertanyia a un cercle de... al mundillo,
però que ja et dic que si aquest senyor s'hagués
dedicat al tèxtil, jo no m'hauria enterat, eh?
Jo recordo, Berme, ja no he rigut de la situació,
però sí que el d'allò de tots els memes que
es van generar va ser una setmana gloriosa. De
totes les altres categories que he explicat,
també han estat gloriosos, però aquell en concret,
recordo que clar, va transcendir la bombolla
tech. Hi ha molts d'aquests que o estàs ficat
en coses dels Estats Units, però clar, jo què
sé, la majoria de gent d'aquí parles de Charlie
Kirk. i no el coneixen, saps? Vull dir, ha estat
com bastant i rellevant, en aquest sentit, Donald
Trump sí, però si dius J .D. Vance, molta gent
tampoc el coneix, val? No surten a ser les bombolles.
Aquest és com que sí que va circular, el vaig
rebre per dreta i per esquerra, per WhatsApp,
per Instagram, no sé què, estava com per tot
arreu, no? És una miqueta com el de el 2020,
que va ser l'any aquell del meme d'en Leonardo
DiCaprio amb la cara de fàstic com rient -se
de tot, que va estar tot arreu, tot on feia memes
d'aquest. Doncs per mi ha estat aquest, ha estat
el meme de l'any, però bueno, n'hi ha hagut
d'altres, eh? Hi ha hagut un altre que és molt
bo, que no, tampoc que... Però aquest no l'he
posat perquè no l'he viscut tant, d'acord?
Que tu coneixes una persona que es diu Bill Ackman?
Sí, l'inversor, sí. L'inversor, no? L'inversor,
l'inversor megafamos i tal, però per alguna
cosa aquesta persona va donar un consell de com
lligar per Twitter, d'acord? I diu que simplement
que avui en dia s'han perdut molt les formes
i que abans ell quan anava a lligar li deia...
a les noies, i els hi deia com mea i mitio, em
permets que em presenti, et puc conèixer, i ja
està. Només amb això li anava bé, saps? Què passa?
Que això va desencadenar també tota una sèrie
de memes bastant divertits, perquè clar, la desconexió
total que té aquesta persona amb la realitat,
només d'aquestes persones que ja viuen tan amunt
de la realitat que... que ja no saben ni el que
diuen, no? I una miqueta que estan superdesconnectats.
Potser això li funcionava fa 60 anys, avui en
dia no. I potser li funcionava perquè, quan ets
un tio guapo, multimilionari, i en aquell moment
que havia sortit ja, doncs ja segurament estava
molt ben posicionat, també li podia anar bé,
no? Però bueno, és igual. Sense treure d'això,
aquest també, si no estàs al món de la bombolla
tecnològica, ha passat completament desapercebut.
Però... Te'n porto un, que és que me'l va mencionar
el Xavi, dels meus socis, fa uns mesos, i em
va dir, tio, mira't, els crios d'avui en dia
estan enganxats a Italian Brain Rot. I vaig dir,
no sé què és, però pel nom m'interessa molt,
segurament serà la següent cosa a la que m'enganxi.
No ha passat, perquè no me n'he recordat fins
avui. I aleshores, quan no tenia jo un meme de
l'any... i dic, hòstia, vaig a buscar quins
han estat els memes de l'any. Primer he entrat,
aquí hi ha una votació a knowyourmeme .com i
que és clar, l'infinit de totes aquestes coses.
Dic, mare meva, no conec pràcticament el 99 %
dels memes, hi havia alguns que sí, però la majoria
no els coneixia. Però clar, com a número 1 estava
que aquest any ha aparegut aquesta sensació cultural
i que això sí, crec que transcendirà el món dels
memes i passarà a ser imaginari col·lectiu. que
és Italian Brain Rot, que bàsicament són vídeos
molt curts, fets per ella, de personatges completament
ridículs. Un és un gorila que és un plàtan, un
altre és un tauro que va amb unes bambes Nike,
un altre és, també em sembla que també és un
gorila que és un avió bombarder, aquest tipus
de coses. Diuen coses random en italià, són escenes
completament estúpides i perquè venen, estan
basades en el... amb la paraula de l'any que
va ser l'any anterior, 2024, la paraula de l
'any es veu que va ser brain rot, no? Podrició,
podrimenta mental, no sé com es tradueix, no?
Italian brain rot és això, és una cosa que ha
calat molt en crios perquè té un contingut molt
hipnòtic, completament caòtic, a molta velocitat,
molt absurd, enganxa moltíssim. I què he fet
jo la mitja hora abans de començar a gravar aquest
episodi? tragar -me 72 vídeos d'Italian Brain
Rot. I dic, això és duríssim. O sigui, és duríssim
primer perquè és molt, o sigui, és tan dolent
que és bo, val? I dic, aquests personatges ja
crec que alguns d'ells han cristal·litzat, no?
I ja formen part de l'imaginari col·lectiu que
segurament començaran a aparèixer en altres cercles.
perquè això ha quedat en alguna base, en un estrat
social al qual tu i jo no pertanyem, però que
d'alguna manera o altra acabaran arribant, com
a més, acabaran arribant a nosaltres. Suposo
que això està més en generacions de TikTok. però
que a la que passin a WhatsApp diràs, hòstia,
qui collons és aquest goril·la que no sé què,
que és aquest tio amb un pal que sembla fer...
No? Doncs aquests són els que el 2025 van aparèixer,
es deien Italian Brain Rot, d'acord? I tenen
noms i hi ha vídeos molt, també, vídeos molt
meta a YouTube. que són de... ja els classifiquen
per categories, ja tenen com certes històries,
i s'estan desenvolupant inclús religions, no?,
en aquest sentit, de dir, hòstia, aquest va matar
aquest altre, o sigui, ja hi ha com una història...
És fascinant el que m'han donat l'última mitja
hora, eh? Italian brain rot. Si et fiques aquí
a YouTube, crec que, primer, se't podrirà el
cervell, segon, crec que ajuda a explicar molt...
el moviment contracultural que hi ha de certes
generacions que consumeixen aquest tipus de contingut,
que nosaltres no entendrem, igual que quan tu
i jo vam començar a mirar contingut a internet,
segurament perdíem el temps mirant, vés a saber
què, saps? Les tonteries que hi havia a yonkis
.com, i els nostres pares no ho podien entendre.
Per què miren aquests vídeos tan xorra? Per què
jugues a aquests jocs de flash tan tontos? Bueno,
era el contingut del moment, el contingut contracultural.
I no ho sé, tio. Jo crec que aquest sí que serà
això. Jo crec que s'ha creat un imaginari col·lectiu
que déu -n'hi -do. Que inclús, bueno, ha fet
una cosa que m'ho ha recordat, és que abans
d'ahir, caminant pel carrer, vaig passar per
anar a la papereria i vaig veure que tenien figuretes
de plàstic d'Italian Brain Rot. I vaig dir,
buah, això ha arribat. I serà la nova sensació
pels crios i segurament arribarà un moment en
què a casa demanaran, escolta, tots els nens
de la meva classe tenen Italian Brain Rot. Jo
també vull, saps? I ja està, ja l'haurem liat,
s'haurà infiltrat a casa com els gogos o els
Pokémon. Oye, és una molt bona història de com
les idees filtren en el que tu dius l'imatge
gener col·lectiu, no? És a dir, de com d'unes
llavors... tot això es desplega i acaba perculant
a la societat i al final acabes amb aquesta teoria
del caos, que veus com la figureta a la papereria
i et preguntes i traces enrere, escolta, com
ha arribat això fins aquí? I veure com el camí
invers és molt divertit, no? I segur que quantes
d'aquestes coses que a dia d'avui per nosaltres
ara són invisibles, que simplement... Tu perquè
tenies el context d'aquesta història, però molta
gent ho veurà allà i simplement ho compararà
perquè serà el que tu dius, que el Cru li ha
dit que a tota la classe ho té. Però la pregunta
és, i com és que ho té? És a dir, és una molt
bona reflexió de com... la història es mou enrere,
no? És molt interessant, m'ha semblat interessant,
malgrat no em facis portar -te l'any que ve
el meme de l'any. Bueno, intentaré esforçar
-me a veure si sóc capaç de trobar alguna cosa
tan bona com aquesta, però ho veig molt complicat,
eh? Haurem de canviar les categories, eh? Però
sí que jo faria l'esforç de dir vinga, va, parla
'n que bé, quines categories fem, perquè sap
que hi ha altres coses que fem. Sí, la meme no,
però hòstia, he de dir que era com la que se
m'havia... se m'havia quedat una miqueta més
atragantada en aquest sentit, i totes les altres
tenia més o menys clares, però aquesta era com,
què collons porto, saps? Perquè, clar, és el
que deia, o sigui, el meme tampoc és una cosa
que tu et canvia la vida, no et genera una sèrie
de, doncs el que dèiem, no? Reaccions químiques
dintre teu, més enllà de petar -te el cul una
miqueta i riure i ja està, no? Però... Però no
és com el que diem, no? O sigui, no és un gran
èxit a nivell col·lectiu o a nivell personal,
una depressió, un moment de felicitat extrema...
no és una nova... haver descobert una illa nova...
No, no és, tio. Si se'n ve més, rius, i està,
faig la gràcia, però clar, no retens aquesta
informació. A mi em costa retenir els resums
de l'any, generalment. Ara, per sort, amb la
IA, ja estic tirant molt d'això del pal. Mira,
aquí tens totes les meves notes, aquí tens les
meves fotos, aquí tens el meu e -mail, tal, tal...
És un resum del que ha passat l'any, val? Quan
he de fer el resum de l'any de l'empresa, miro
els resums que faig trimestrals i d'allà reconstrueixo.
Però si no apareixen els... en els resums trimestrals,
els tres resums trimestrals anteriors, jo no
me'n recordo de coses que... O sigui, és molt
raro que digui, oi, mira, aquí no me'n posa
això, vaig a posar -ho al resum de l'any, no?
És molt raro. Si ho acabes reconstruint de resums
anteriors, doncs aquí tres quarts del mateix.
De meme, clar, si són coses que havien passat
al gener, també no ho viques exactament. Una
cosa és del gener o és del desembre, saps? Més
o menys per on va. No ho sé, és més complicat.
Ara, sí que et queda clar si és una cosa que
és tan exagerada com... Si m'haguessis donat
dos dies més, haguéssim fet aquest episodi dimecres,
en comptes d'avui, BrainRot hauria estat categoria
número 1. Per què? Perquè avui m'hauria posat
a mirar -ho i hauria tingut dos dies a consumir
BrainRot, saps? I hauria dit, mare meva, has
borrat tot el que tenia abans, no serveix per
res, només foto Itàlia amb BrainRot. Però bueno,
no ho sé, aquí et deixo el meu regal. Escolta,
hauríem de tancar primer perquè estem com molt
tard i segon perquè no hem tampoc desitjat la
bona entrada d'any perquè la gent ja ens escoltarà
el 2026. Aquest és el missatge que gravem de
2025 cap a 2026. Ens hem deixat alguna cosa?
Hem fet totes les categories, no? Fet totes les
categories. Doncs res, desitjar a tothom que
heu tingut una bona entrada d'any, que heu passat
bones festes, que heu digerit tots els torrons
massapants i... Neules, tot el fàto. Jo encara
estic digerint un àpat d'ahir. Portem cinc dies
seguits d'àpats familiars i encara estic digerint
el d'ahir, que va ser molt generós. A veure
si puc fer un parell de dies de tranquil·litat
fins a cap d'any. I no sé, tampoc si podria
ara fer una manideta i un iogurt i ja està, perquè
l'estómac en part és un muscle i això està expandit
i ara no pots posar -li quatre fulles d'enciam
i au, ha passat el dia. I a més està com aquesta
tendència, jo crec, que és que una vegada trenques
l'hàbit, ja t'és més fàcil tornar -lo a trencar.
És a dir, un cop passes la línia, llavors ja
dius, bueno, mira, escolta, total, ja porto quatre
dies així, ja no vindré d'un mes. Llavors així
és com es generen els bons i els mals hàbits.
a la vegada, però sobretot els dolents. A veure
si el pròxim algun fem com de idees de propòsits,
que això estaria bé. Ah, exacte. Bueno, mira,
un propòsit que m'havia fet aquest any és els
dies d'aquests de festes, d'àpats piosos, era
fer un àpat al dia. O sigui, podien haver menjat
una cosa petiteta per esmorzar i una per sopar,
però si l'àpat central era... el dinar de Nadal
era l'àpat del dia. O sigui, el 95 % de les
calories del dia es consumien allà. L'altre,
testimonial, una coseta pel matí, una coseta
per la nit, però res, mínim just per dir he ficat
alguna cosa a l'estómac, forçar una digestió
i ja està, però bueno. Sí, i sobretot perquè
també fer -ho així de testimonial com que t'obliga...
És a dir, a vegades és més el... parar a la taula,
sentar -te amb la gent a taula i menjar, encara
que sigui el que tu dius, un iogurt i una poma,
no importa. Però l'espai mental aquest que et
dona el fet de dir no, és que hem sopat, és positiu,
jo crec. Molt bé, doncs ara, com ja dirien tots
els cunyats de Catalunya, doncs ja hem sopat,
ja podem deixar -ho aquí.