que per primera vegada a la vida la meva mare
entén el que faig. Per què? Perquè entén que
em poso davant d'un micro i parlo. Les altres
feines que he tingut no sabia res. O sigui, no
entenia res del que feia. Però això ho veu...
No, però això ho veu i diu, hòstia, nen, el nen
surt aquí, els vídeos, tal... Això ho entén.
Això ho entén. Ens està posant al mateix nivell
que certs influencers aquests de política. Gràcies
a això tenim feina, nosaltres. Gràcies a això
teniu feina. No, jo ho dic perquè, hòstia, al
final és una... És un tema paradigmàtic aquest
de... surt una tecnologia, hi ha gent que la
fa servir molt al principi i es fa molt rabiosament
coneguda perquè és un early adopter i pugen a
l'estrallat, diguem, i de cop i volta es democratitzen,
baixen les barreres d'entrada i entra qualsevol
idiota, bàsicament, i ja s'ha de regular perquè
ha entrat massa gent i està fent un mal gust
d'això. Ho hem vist en molts altres sectors,
però sembla que un país que sembla que havia
de ser com una amenaça per tot Occident, com
és la Xina, és els primers que han posat barreres.
a gent que està, com diria, esparcint desinformació,
bulos, fake news, etcètera, etcètera. Però que
la barrera controli el govern xinès, tampoc sé
si és... Clar. Però jo no posaria el foc en qui
és l'actor, sinó qui rep tot això, no? És a
dir, d'alguna manera has de parar tot això,
perquè, si no, la desinformació, què ha passat?
en el món occidental, a nivell del Covid, per
exemple, en política, tot això, i aquí no hi
ha hagut cap tipus de... Però la gràcia social
és aquesta democratització, no? El Covid, per
exemple, que hagin pogut donar una opinió contrària
a l'avaluació oficial del govern, en aquell
moment era una mala prioritat. Però avui dia,
a mi em reira, i alguns tenien raó. Exacte. I
en aquell moment es sancionava, tot el tema de
Joe Biden, posant sancions a Facebook, perquè
no diguessin segons quines coses... I avui dia
ho mirem enrere i diem, ostres, com podia censurar.
el tema de la censura. Clar, però, per exemple,
durant el període de Covid, que me'n recordo
que Estats Units, i fins i tot Trump, va arribar
a dir, no sé, Joe Rogan, el tema d'aquells,
els vermicides, no? Vinga, no, per governar el
Covid, fota't uns vermicides de cavalls, no?
I la gent ho feia, i la gent és que moria d'aquestes
coses, no? Hòstia, on hem de posar aquest límit,
no? El límit de llibertat d'expressió, he pensat,
i després hi ha, per temes de dietes, que és
un tema que més o menys em toca de prop, que
he vist autèntiques barbaritats, sempre, no?
De gent que... menja això, o això sí, o hi ha
gent que... Bueno, no ho sé, tio. És un tema
que em té bastant fascinat i dic, sobta que de
cop i volta sigui la Xina, saps? Que és tan difícil
posar el límit. És molt difícil. Si no pots posar
el límit, millor no posar el límit, no? És molt
difícil posar el límit. I segons les fonts, quin
curs has de fer per acreditar -te? Crec que és
titulació acadèmica sobre aquell tema del qual
hagis de parlar. És a dir, si tu has de parlar
de temes de dietètica, doncs has de tenir una
titulació acadèmica d'això. El que no pot ser
és que tinguis, bueno, aquest intrusisme laboral.
Aquí sí que hi ha intrusisme laboral, no? Si
cobres per fer això, I no ets nutricionista.
Clar, no pots cobrar per fer una consultoria
o no sé què, però si cobres indirectament a través
d'advertisement, de patrocinis, vull dir, no
sé. Clar, però jo, per exemple, de formació acadèmica
en enginyer industrial, mai m'he dedicat a fer
ponts, l'únic que he fet ha sigut participar
del món digital. Hi ha gent que em paga per això,
està content amb mi, m'han dit. No podria sortir
amb el micro i explicar res de... Tu no podries
parlar de nutrició. per exemple, o d'esport
que a mi em sembla bé jo crec que té un sentit
però clar, vull dir, a veure, aquí cadascú posa
els límits on vulgueu però, hòstia, almenys encara
que tu no t'hagis dedicat a lo teu, ho has estudiat
i has fotut un esforç de 4 o 5 anys de dir, ei,
tècnicament jo tinc uns coneixements que em fan
arribar fins aquí i sobre la llei Jo estic capacitat
per dir això. A mi se'm fa trist que el coneixement
torni a estar tancat a les universitats, amb
lo bo que és que a internet tothom pot aprendre
del que vulgui. Això sí, això és una altra cosa.
Això és una altra cosa, són discursos completament
diferents. No crec que només hagi d'estar a
la universitat, sinó que titulacions que puguis
treure a algun altre lloc, però que siguin, no?,
que siguin... I l'altre punt és que regolar
això és posar portes al camp, però big time,
eh? Sí, però Xina en sap, ja, d'aquestes coses.
Sí, però és complicat, eh?, perquè, escolti,
la gent no... Les hores de vídeo que es pugen
a YouTube cada mil·lèsima de segon, és salvatge.
Jo crec que hauria de ser complicat regolar això.
Clar, però és que... Feta la llei, feta la trampa.
I segur que hi haurà maneres de fer -ho. Jo estic
molt ficat en temes de política i desinformació
política. I veure com hi ha el grup aquest, el
de l'Albice Pérez, que es dedica a l'Eurocàmera,
a dir que no treballen mai perquè es dedica a
gravar les pauses que hi ha de les sessions.
Quan està a la sala buida, diu, és clar, aquí
estem pagant els nostres impostos, Europa, tot
això, i està buit i no treballa ni el TAT. Esclar,
estàs gravant, és com si tu anessis a gravar
al camp del Barça, digués un Barça a l'hora
d'entrenament o el que fos, i dir, el Barça
no omple l'estadi, saps? Perquè no hi ha ningú,
mira, està tot buit, saps? I la gent s'ho creu,
perquè és el mal aquest de el primer impacte
que fa una informació és el bo. Després ja pots
corregir -la, pots rectificar -la i tot això,
que no servirà de res. no té ni una fracció de
l'impacte de la primera notícia. Però bueno.
Jo no soc fan, eh? Tu no ets fan d'això. No,
jo tampoc. No? Jo crec que el paint no és que
qui vulgui postegi el que vulgui, sinó més educar
amb pensament crític i que cadascú pugui jutjar
millor. Però és que això és molt més difícil,
no?, que censurar. Jo ho penso, jo estic d'acord
amb tu, eh? Jo soc d'aquesta escola, però ho
penso a nivell pràctic, això fa falta generacions
d'educar la societat. Però la responsabilitat
ja és de cadascú. Ja, si tu creus i ets burro
és primer la teva. Molt utòpic, eh? Molt utòpic,
això. Per mi no tant, eh? Al final, és que de
l'altra manera... És que a mi m'agrada escudir
el que li surti dels ous. Mentre tu no trepitgis
les llibertats dels altres, és el que et surti
de les boles. És que a mi sembla bé. Que l'esponsabilitat
sigui del govern em sembla molt més utòpic. Sí.
A mi això és el que em preocupa més. De fet,
és més perillós, però, hòstia, perquè jo crec
que no estem entenent... Un subconjunt de gent
que tenia avui en dia accés a la informació i
a la tecnologia tenen més influència que alguns
governs. Joe Rogan diu alguna cosa i canvia el
sentit d'una elecció. Però fer aquest argument
jo crec que també es pot fer servir molt per
dir si tothom pot votar o no. Sí, sí, sí. No,
no, és molt perillós. Tot plegat és molt complicat.
Que potser està bé, si no dic que estigui venint
malament, però és el mateix argument, al final.
Clar, és que tu, si vas estirant el fil aquest,
llavors què és? Ah, bueno, molt bé. Doncs tu,
que ets enginyer informàtic, el teu vot valdrà
per 1 ,2. Però clar, aquest senyor, com que,
bueno, pobret, no va passar l'ESO, llavors el
seu vot val 0 ,75. És que, clar, és el segon
pas, eh? No, jo crec que d'alguna manera la
tecnologia, el món de la comunicació i la informació
no s'ha adaptat a una societat canviant en què
cada cop... Crec que confiava abans en que la
informació que li arribava al ciutadà estava
més o menys controlada i estava bé, estava més
verificada als periodistes abans. El que dèiem
abans, no? No es dedicaven a llegir un diari
i l'altre i dir el que diu cadascú, sinó que
la teva feina és treure la mà per la finestra
i l'esplou. Tots vivíem en la mateixa realitat,
que era la que ens donava el país i l'avantguàrdia.
I ara tu pots, com a consumidor, dir que només
vaig a consumir aquesta gent i... hòstia, estan
donant unes dinàmiques molt complicades a nivell
de societat jo entenc els arguments de tothom
crec que és un problema molt difícil per solventar
no el solventarem aquí en aquesta tertúlia però
em xoca que hi hagi sortit això i que surt com
molt tard jo trobo que això surt com molt tard
i no sé si és la solució jo crec que si això
passa aquí bueno, no, a Espanya no si passa als
Estats Units tornen a incendiar el Parlament
una altra vegada Sí, però amb raó. Jo crec que
aquí la llibertat d'expressió potser no és una
cosa que tinguem tan arrelada. No, per exemple,
mira el que està passant a Gran Bretanya. Gent
que fot quatre tuits i diu que venen a casa seva
a denir -los. A mi això em fa por. A mi això
em fa por. No sabia que a Espanya havia passat.
A mi això em faria por perquè t'estàs davant
d'un micro i has d'anar amb compte amb el que
dius. Sempre tens que tenir al cap... Ostres,
ves amb compte el que estic dient. No fos cas
que dins la... quatre dies, vinguin els Mossos
a casa, saps? La cosa que menys t'esperes. Llavors,
no sé si aquí això ens tocaria tant la fibra,
però als Estats Units jo crec que hi ha com una
diferència, no? Llibertat d'expressió als Estats
Units, no, aquí ho dirien d'una altra manera,
no? Aquí, sí, una cosa és el... Què els diuen?
Freedom speech, però tenen com una... Llibertat
d'expressió és exactament el mateix que freedom
speech. O sigui, no tradueix manzanes com manzanes.
L'hauríem de preguntar al Roger Casals. L'hauríem
de preguntar al Roger, perquè s'ha escoltat
l'altre dia, i ho estan contraposant amb Canadà,
per exemple. Estaven dient, mira, als Estats
Units tenim això, però a Canadà no tenen exactament
freedom speech. I va dir un terme que no recordo
exactament com era, però era això, no és llibertat
d'expressió, sinó que és com llibertat de...
Bueno, de pensament. Sí, no et sabria dir exactament.
Exactament, tindria que buscar exactament el
lloc on ho vaig veure i ho vaig trobar, però
el punt és aquest. Allà està el tema molt més
arrelat que no pas aquí, i jo crec que si passés
aquí, potser baixaríem el cap, com sempre, i
diríem que està bé. Bueno, en temes de nutrició
hem vist autèntiques salvatjades. Ara en parlarem,
si hi ha gas. Què us sembla si presento el nostre
convidat d'avui? Sisplau. Parròquia Fogaterrestre,
i avui ens visita un emprenedor de Mena. Ja estic
veient que està posant cara de Tierra Trágame,
de estar incòmode amb això. Emprenedora de mena
d'aquells que costa mantenir dins del marc d
'una empresa tradicional i també d'una no tan
tradicional com Itnig o Factorial, que tu vas
passar per allà. Comentar -vos que vaig conèixer
el Francesc fa uns 3 anys, més o menys per aquestes
dates, i quan va entrar a Itnig i portava el
fons d'Itnig Future One, poc després també la
part de Corporate Development i M &A a Factorial,
és a dir, coses molt totxes, malgrat la seva
joventut. Venia ja de fer M &A, és a dir, compres
i fusions, i una de les coses que em va sobtar
i que li he comentat abans és que ell parlava
molt ràpid. Era una de les coses que recordo.
Dic, hòstia, parla molt ràpid de conceptes que
fins i tot a mi em costaven d'entendre i jo
li traec 10 o 15 anys. Recordo en aquell moment
sentir -me molt vell i com quan vaig adonar -me
que jo mai no seria jugador del Barça. Com aquell
estiu que em vaig trobar il·lusionat idolatrant
un xavalín de 15 anys que es deia Bojan Kerkic
i adonant -me que, hòstia, m'està començant
a adelantar la gent pel carril de l'esquerra,
però molt ràpid, o sigui, espavilar l'ex. En
el francès vaig tenir la mateixa sensació, clarament
un underkindament preclara, motivació infinita,
ganes de menjar -se el món, una cosa que no té
tanta gent, que és la profunditat de pensament,
és a dir, la capacitat de saber -ho tot i d'explicar
-ho molt i molt bé. No recordo molt de què vam
parlar, perquè tu parlaves molt ràpid i jo estava
pensant, dic... Què és aquest concepte que m
'ha dit? Però sí que recordo la meva profecia
d'a Itnig no duraràs ni dos anys, i això te
'n recordaràs tu. No perquè no estiguis capacitat,
al contrari, Itnig no estava capacitat per tenir
-te dur. Jo veia que tu anaves a fer coses més
grans i que tot el temps que et poguessin retenir
seria un regal per a Itnig i Factorial. El temps
em va donar raó i ara el tenim com a cofundador
de Holo, que és una empresa de salut que ens
explicarà el que fan adaptar els temps que corren.
I que el Francesc ens ha de mostrar un cop més
que per molt que diguem que els nostres generacions
són uns vagos i no volen treballar perquè estan
esperant les peguites que acaben del cel, en
realitat els que no volem treballar som els pollavelles,
que diem això des del bar de les startups, amb
les curadents a la boca i algun quinto de mes
a les 10 del matí. Així que benvingut, Francesc.
Gràcies per convidar -me. Molt content d'estar
aquí. Tu te'n recordes d'aquella xerrada, d
'aquell dia que ens vam conèixer? Sí, sí, sí
que me'n recordo bastant. Me'n recordo que
vam xerrar ja a sofàs de fer les tertúries abans,
no?, i et deia, bueno... Volia canviar bastantes
coses d'Itnig, no? Escolta, comencem a fer un
millor reporting, volem aixecar un altre fons,
som superambiciosos, i un gran lloc, eh? Crec
que a Itnig estava molt, molt a l'altura meva.
De fet, jo patia molt per estar a l'altura d
'Itnig. Vaig joventut, m'ha recorregut currar
un munt per poder estar a l'altura, sobretot
de gent com el Jordi Bernat, i gran caça, sobretot
per aprendre, i molt agraït. Jo crec que és una
de les escoles, ara, millors per formar les noves
generacions d'emprenedors. Sobretot es parla
molt de la gent de... de ventes que està sortint
de l'escola factorial. Jo crec que per mi el
més valiós d'estar en un lloc com el factorial
o Itnig és estar a prop del Jordi Bernat i veure
que són persones. Almenys per mi, tan jove, sortint
de la universitat, vaig deixar la uni, però sortint
de la universitat en si, dius, ostres, aquesta
gent, el Jeff Bezos, tota aquesta gent que s
'ha quedat tan lluny, gent que munta unicorns,
els veus... la gent per YouTube, etcètera, i
dius, ostres, és que estan combatent a un altre
nivell i sembla que no siguin ni persones humanes.
I després les coneixes i dius, escolta, doncs
són com jo, no? Tampoc és que a mi em falti res
per fer -ho. I aleshores tu creus, t'acabes
flipant i acabes muntant holo. No, no, i després
d'allà han sortit i algunes altres start -ups,
però ha sortit un bon... És gent molt propera,
molt senzilla, sempre per anar a un cafè amb
tu. Jo crec que la millor escola és aquesta,
que siguin propers, no tant... A més, el magnífic
playbook de ventes que tenen i de tot, i facturar
el que mateix, facturar 100 quilos, estar ben
a les oficines, que no m'hauria d'haver costat.
Molt, molt xules, però sobretot és la... que
siguin tan propers als founders. Tu creus que
també és perquè... el fet d'estar tan provés,
gent que ja ha treballat amb els primers empleats,
empleades, que diuen ostres, estic lluny d'ells
però no tan lluny, podria arribar precisament
perquè els conec, no em sembla no tinc... no
arribaré mai a ser això però, hòstia, en Factòria,
o alguna cosa més pedida tu creus que aquesta
proximitat potser ajuda que... No ho sé, sempre
ho sé, no ho sé, ho és tot ho és tot, perquè
jo crec que sortint de la universitat i sortint
sobretot comparant -ho amb els professors, fins
i tot és que no te'ls sabeu i dius, o sigui,
semblen superherois i a vegades els coneixes
i són molt, molt, molt bons però són persones,
i tenen els seus fallos, i tenen les seves virtuts,
i dius, com jo, com tothom, doncs per què no
intentar -ho? Has comentat que vas deixar la
Uni. Sí, no? És que com que has deixat la falca
aquesta de dir, ui, no m'agradaria limitar l
'educació... Però clar, he avisat que com sigui
com sigui això, no podré sortir en cap podcast.
No, tinc el batxillerat i no soc metge. Quina
és la història d'això? Exacte, no? Potser a
casa t'ho van dir, el d'allò de què fas, no?
Segurament aquí no tenim tants referents de gent
que deixa la carrera i li va bé a la vida, no?
O què? Jo crec que tampoc la deixes per anar
-te a un garatge a construir el que sigui, saps?
O sigui, ja vaig deixar en el moment que tenia
el contracte signat en Factorial. Ah... Estava
a tercer i mig de carrera. Aleshores vaig dir,
bueno, l'assistència a classe no puc venir,
van dir, bueno, suspendràs, vaig dir, pues bueno,
pues res, òbviament. Però això està corrent al
costat de Jordi Romero de Bernat, que no vas
estar anant a classes de Marketing 2. I no et
passava com el Marc, que no entenien la feina
que anava a fer i que ara l'entenen perquè és
un podcast i diuen, no, però la carrera, el que
estàs fent, és el que entendrem. Això, què són
les start -ups? A casa vas, o vas tenir, tenies
ja accés al tema start -up? No, perquè com que
me n'estava acostumat, acostumbrada a les meves
vaginades i que me n'anava a classe i tal, i
que sempre... buscava altres coses, i treia molt
de valor, no?, a la universitat, al final. Jo
crec que va ser una decepció molt gran. Estic
molt il·lustrat amb arribar a la universitat,
i quan vaig arribar allí vaig veure que m'avorria
extremadament la classe. Vaig dir, bueno, o em
busco una altra solució, o aquí estic fotut.
Padré quatre anys, que m'hi puc tirar de vacances,
però no en tinc ganes. I res, i allà vaig entrar
a l'IES, que sí que vaig aconseguir entrar a
l'IES, anar a l'IES MBA i tal, i allà vaig
aprendre moltíssim. Però a la universitat, ara
mateix, crec que és un problema enorme. Una preinflació
universitària i una baixada de nivell ha vist
mal. Aleshores, no et diria recomanes que la
gent que ho faci, però sí que és veritat que
el gen emprenedor potser ja tenim aquest problema.
És a dir, amb uns anys de diferència, però jo
recordo que jo estava a la uni i em passaven
les classes jugant al futbol manager. Però per
què? Perquè et requerien presencialitat. Vols
presencialitat? Doncs jo vaig, porto el portàtil,
jugava al futbolmanager allà, saps? Però després
ja em vaig començar a inventar que tenia feina.
I aleshores ja no venia. El que passa és que
per prendre una decisió així necessites una dosi
primer de valor i després de maduresa, que possiblement
jo amb 21 anys no tenia i estava molt lluny de
tenir -la. Tu i jo no teníem el gen emprenedor
a la uni. Jo el volia tenir ell de dir que vaig
a treballar, però perquè potser no tenia exposició.
Clar, el que hi havia de start -ups el 2004 -2006
eren Softonic, Infojobs i... Ara no eren una
meravella. No estàvem exposats, és possible.
Potser teníem referents a l'altra banda del
xarco, però el que tu dius, es veuen molt llunyans.
Aquí començava a petar -ho el món de les start
-ups, jo sempre he consumit contingut anglès
d'Amèrica, i el tema drop -out està guai, aquí
també ho estarà, d'aquí un parell d'anys. Tot
arriba més tard, no? Jo crec que el meu argument
amb la família i tot era en plan, no, no, és
que quedarà més guai dir que sóc drop -out que
graduat d'ADE. Sí, i t'ho van comprar o...?
No. Ah, d'acord. No, clar, és que és que això...
Per això et dic que no has sigut espadó. Però
jo encara confio molt en aquest argument. És
que el problema és ser el contrari de casa, saps?
Perquè si a casa el corrent és que has d'acabar
la carrera, perquè tothom ho ha fet i tots els
teus amics ho estan fent, tenir aquest esperit
contrari, no, jo seré l'únic de tots ells que
farà una cosa diferent. Aquest move és delicat,
eh? De fet, et diré que jo... dins el circuit
d'inversió, ja porto 10 anys invertint, de manera
més o menys seriosa, no he sentit mai a la vida
aquí un inversor valorar positivament que hagi
deixat la uni. O sigui, la paraula dropout no
ha sortit en cap conversa. No, aquests van deixar
la carrera per muntar la... No ho he sentit en
cap... Com, com? No té traducció, drop -out.
No, però vull dir... No, clar, però vull dir,
no he sentit ningú que digui... No, no, mira
aquest, és que ha deixat la carrera... Perquè,
clar, allà pesa molt més, deixar Stanford, que
és com una universitat de referència mundial,
que aquí dius, ha deixat la Pompeu. Em perdó
la Pompeu, és el que és Pompeu. No sé qui ha
perdut més dels dos, eh? A més, hi ha hagut un
paio d'inversors i tal, que m'han dit, escolta,
cuidado, em lo ha dit, que és drop -out. Sí?
Sí, sí. Si ves amb compte que aquí... Et pot
passar factura a futur. Però per què? Perquè
gent rebel o alguna cosa, precisament, jo crec
que és una cosa positiva. Jo també. Jo crec que
és una proposició d'ideals del que penso sobre
la societat, sobre la universitat, sobretot.
I m'és igual. Si canvio el pensament, ja m'ho
arrepentiré i ho diré, de moment. Si a algú no
li agrada que no em contracti o que no treballi
amb nosaltres. No, clarament, però jo et dic
que és una d'aquelles coses que jo encara no
veig que hagi passat, el que diem, que tot arriba
més tard aquí, les tendències, la moda, el menjar,
no sé què, que tot acaba arribant aquí. Igual
que el món de la salut, jo crec que és un dels
altres mons que ha de canviar radicalment en
els següents deu anys. D'això en parlarem ara.
Com arribes a la idea de Holo? La idea de Holo
arriba... A mi sempre m'ha agradat molt el món
pharma. Des d'un punt de vista d'inversió,
seria molt per YouTube i tal, no sé, d'aquests
interessos que em vaig fotre per la BitHall,
i l'història d'Holo arriba, per tema de
la família, els que van posar malalts i tal,
jo començo una mola a l'hospital, em faig una
prova genètica, perquè jo, per part de pare,
tota la família, càncer a 50. I dic, ok, jo no
vull. I, efectivament, veig que la meva genètica,
si tens prevalència, aquests tipus de càncers,
o et cuides molt, o, efectivament, a 50 anys
tens càncer, o no. Però hi ha una estratègia
que és jugar a vida, que és una... Va, és molt
poc mèdic, però m'ha fet una metge molt bona,
una oncòloga, jugar a vida com si a 50 sapiguessis
que tindràs càncer. Clar. Per pillar -lo a temps,
no? Perquè hi ha molts càncers que pillar -los
a temps no sabeu parlar, però hi ha molts altres
que sí. que el que és un càncer irreversible
és una operació tonta. I, aleshores, posar -me
en rabbit hole, de no només dir, doncs, millor
nutricionistes per YouTube i entrec six -pack,
sinó de dir, escolta, vull veure bé com tinc
la biologia genètica, veig que les solucions
són horribles, l'experiència d'usuari no l
'està pensant ningú, ningú s'ha de passar per
cap l'experiència d'usuari de la sanitat, o,
bien, la socialitat social no està pensada per
la salut preventiva, i veig que hi ha un espai
enorme i que, gràcies a la IA, canviarà completament.
Per començar, gràcies a la IA, gent com nosaltres,
que no som metges, ens hi podem dedicar. perquè
abans aquests projectes només els impulsaven
metges, que són molt bons, fem medicina, fem
ciència, però no fem experiència d'usuari. I
això sempre ho diuen molt clarins de Holo, no
som una empresa de salut, som una empresa d'experiència
d'usuari. La salut ja ens la porta una altra.
Nosaltres les analítiques no les fem. Les fa
el laboratori Echevarne, en aquest cas dins
Espanya, que és amb qui treballem. Nosaltres
el que fem és l'experiència d'usuari, que fer
-te l'analítica, medir la teva salut, millorar
la teva salut, és una experiència molt bona,
i xula, i de segle XXI. De fet, ara que hem mencionat
el tema d'experiència d'usuari, només cal veure
com escriu, enses la lletra i ja et fas pensar
que allò no és molt bo. A mi, una de les coses
que m'agrada, abans de res, per temes de transparència,
jo soc inversor de Holo, ara explicarem com em
va costar picar pedra perquè em deixessis entrar
com a inversor. No, però el fet de sortir de
Factorial Itnig, a tu et va donar tenir la pella
pel mànec de dir, hòstia, en primera ronda ja
estic oversubscribed, o sigui, ja et venia gent
amb inversor, per què venies d'allà? Sí, però
vam fracassar a la final. Per què? Bueno, nosaltres
teníem la ronda bastant muntada, però al final
se'ns va caure l'últim minut, però perquè,
clar, què passa, no teníem res més que talent.
Nosaltres ens vam flipar molt, perquè totes les
impressions ens trucaven, i això va ser una il·lusió
molt bona, que és que una impressió truqui no
vol dir que fotis diners. No. Però ens trucava
a tothom, i parlem de fons tier 1 europeus. No
teníem res més que el nostre equip. I aquí què
va passar? Que l'Itnig no va invertir perquè
tampoc és un fons de bitxos i salut i tenia molt
bona relació amb tals, però no va entrar. Per
això va provocar molta desconfiança i hi ha inversors
que han entrat més tard, han parlat amb ells
i sempre han donat referències molt bones, etcètera.
Però en aquell moment... És que l'Itnig no en
tres va fer signaling de... Tio, és un exemple
nostre, nosaltres no l'invertim. Sí, sí, ens
va col·locar a diversos fons. Que jo ho entenc,
al final. No, no, no estan obligats. Per suposat.
I ens va col·locar bastanta gent, però vam canviar
d'estratègia. La veritat és que el més boig
que va dir, més igual que no entri ningú, va
ser Jorge Dobón i Julio Rivas, d'Demium, que
de fet van posar un tiquet bo, amb molt poca...
Bé, amb bastanta valoració perquè ens diluïssin
poc. I ens van diluir molt poc i ens va deixar
que al cap de tres mesos, quan tinguéssim ja
un MVP, podria deixar cada resta. I sí que al
cap de tres mesos vam aixecar pasta del millor
fons de salut d'Europa, que és CalmStorm, que
és el fons més actiu de salut d'Europa, que
està fundat pel Lucanus Polagnoli, que era
Xip i Despit Invest. I són els megacracks. I
van entrar i aquí vam obrir un espai per clients.
No teníem business angels, teníem clients que
han volgut participar, com l'Àlex, en aquest
cas. Però tots els business angels que van entrar
van ser clients. No van fer outbound a cap dia
i demanant diners. Per aquests diners els vam
treure de la ronda CalmStorm. Els vam dir, escolta,
mira, aquesta part de la ronda... no és posar
bascaders, que és el que podem obrir a clients.
Jo, per exemple, jo veig, i mira que vosaltres
heu començat molt a bitussir en aquesta part,
i jo no faig bitussir, però quan veig un producte
que dic, és que vull això, i tinc ganes de pagar,
vull donar -te els meus diners, ja penso, és
una inversió que es pagarà sola. En aquest sentit,
o sigui... Clar, d'això era intencional, el
tema aquest, que els inversors ja anessin a ser
els primers beta testers, inclús, ha pagat, perquè
generalment les start -ups el que fan amb virtuositat,
sobretot, és proveu gratis, el primer ho pago
jo, vosaltres, no sé, pagueu, i jo content, he
pagat molt més, crec que és molt barat. La lògica
era, si a un boig han pagat 400 euros per un
MVP, i per tres tios que no són metges li treguin
10 pots de sang, i volen invertir... Bé, són
8 vials. Ah, d'acord. És molt menys. Quan és
l'extracció del sang normal, és molt més. És
com un 10 % d'una donació de sang. Però si ho
hem deixat, treure -hi sang, a nosaltres tres,
i comprar 400 euros per l'MVP, etcètera, i després
ens volen invertir, per suposat. Només faltaria.
Quanta gent certificada i acadèmica es deu estar
revolcant a les tombes pensant, mare meva, amb
tot el que hem fet d'anys de protegir el sector
perquè ara vinguin aquests flipats a treure -li
sang a qualsevol, així com una start -up sense
cap tipus de certificació ni... Al final, tot
el que feu és completament la mateixa. El meu
dia a dia a casa, la meva parella és metge. I
vosaltres aneu de la mà del celebratori. Sí,
tenim una metge que treballa com a freelance,
que fa tota l'acció en plans, que és quan tu,
en cas d'analítica, també amb un informe personalitzat,
amb el que has de menjar, l'exercici que has
de fer, etcètera, que això t'ho fa un metge.
Com ha canviat la mentalitat del consumidor quan
fa 15 anys, quan començava la Geek Economy, el
tema d'Airbnb, que et deien qui vol ficar estranys
a casa, Uber, qui vol pujar al cotxe... d'un
estrany, tot això, o l'e -commerce, qui vol
posar la targeta de crèdit a internet i a vegades
vol dir, sí, sí, aquí tens la meva sang, saps?
Potser t'ho anticiparia a mi i tots aquests
que van ser els primers que van començar a fer
canvi a aquesta mentalitat. Us heu inspirat en
aquesta gent? Sí, sí. A nosaltres la idea ens
va inspirar molt en els Estats Units. El model,
exactament igual, amb unes diferències que simplement
són coses més d'experiència usuària que estem
en desacord, allà ho ha rebentat. Rebentat, volem
dir que en dos anys s'han fet de 0 a 150 milions
d'ARR, Function Health. I ens vam inspirar molt
en allò. per quedar el que volíem per nosaltres.
Quan ens hem de preocupar per la salut, i jo
amb els cofundadors, amb l'Emilio de Sergio,
amb l'Emilio vivia, i l'Emilio és més la persona
megafríquia de salut, que es cuida a l'extrem
de l'equip, volíem aquest producte. I aquí no
el teníem. El més similar que teníem a Europa
era el Nico Health, a UK, de Noel Danielet, que
el vam provar, però és una altra història. No
te l'has de veure i no t'ajuda tant. I ens
vam basar molt en les start -ups de l'Estats
Units. Quins són els vostres referents a nivell
de... de start -ups de producte que siguin d
'aquest sector o no m'he inspirat també en el
playbook d'Stripe a mi personalment m'agrada
molt Notion pel tema que i és com estem muntant
Holo també nosaltres no donem un producte al
100 % sinó que donem les peces i tu aquestes
peces les pots muntar com tu vulguis i fer -te
el teu propi dashboard la teva pròpia subscripció,
a mesura, com tu vulguis. I això és el que fem
a Holo, no? La tenim, el que diríem que és l
'embit formal, no?, que és analítiques de sang,
connexió amb vol, evolució amb WHOOP, però volem
añadir ressonàncies magnètiques, volem afegir bio
-xomax, volem afegir dexascans. O sigui, si tu
només vols el bio -xomax, si vols analítica de
sang, ok, si ho vols tot, tot. I que et puguis
personalitzar l'app com tu vulguis, no? I que
el que es pugui gastar a Holo 200 euros l'any,
o 50, i el que es pugui gastar 2 .000 euros l
'any. Clar, però de fet, aquest... Aquesta tendència
de portar una cosa que als Estats Units està
funcionant i tal, hi ha algunes coses que pots
replicar a nivell de producte, probablement,
però hi ha algunes coses que no pots replicar,
que és el preu, per exemple. Com trobes la sensibilitat
del preu d'una cosa que aquí has d'educar el
públic, no hi ha un producte de referència...
És molt complicat. També he dit que portem poc
temps. Però, de moment, la nostra intenció, la
nostra missió és aquesta experiència del medical
concierge americà, que és, escolta, ja està bé
la seguretat social o de la mútua, em faig jo
les analítiques, vaig a un metge privat i m'hauria
somiat com jo. Aquí costava 2 .000, 2 .500 euros.
I això ho volíem democratitzar. I no només això.
Una cosa és el cost, però després hi ha dos factors
que són molt importants. Jo soc el teu client...
És a dir, jo soc la persona que anava a Function
Health, m'agafava la llista de marcadors, m
'anava a Creu Blanca, em treien 8 vials de sang,
em preguntaven què et passa, fill, i jo et dic
que estic bé. Això és la meva història de cada
any. M'anava a la cinta, em feia una prova d
'esforç amb gasos per trobar el VO2 Max, em
posaven un Dexascan... Són coses que a mi m'agrada
fer per mi. Però què passa? Que clar, primer,
els proveïdors són tots diferents. Tots. Llavors
has d'anar a Cherry Peak cadascun. I després
l'altre és que el cost és... A veure... Anem
a dir que, possiblement, si jo tingués una vida
més normal, no sé, amb parella, amb fills, possiblement
em diria, escolta, aquests costos potser no te
'ls pots permetre. Però com que tinc una vida
una mica més egòlata i em dedico a mi, doncs
mira, em puc invertir en mi. De quan estem parlant?
Per veure la diferència. Quan pots deixar l'any?
1 .000 euros? Tot depèn de si aquell any inclueixes
o no el Full Body MRI. Aquesta et descompensa
absolutament. Per què? Quant val? No en tinc
ni idea. 1 .000 euros. Però això és una cosa
que has de fer un cop a la vida. Això has de
fer no un cop cada any. Hi ha una recomanació
molt bona amb el Full Body MRI, que és si un
familiar de primer grau ha tingut càncer d'èquix,
tu, pel mateix òrgan... 10 anys abans que agafés
el càncer, a partir d'aquell any, cada any,
full body MRI. Sí, i el que passa és que també...
A mi, per exemple, aquesta és una prova que no
m'agrada, perquè, diguem que té molt baixa resolució,
i al tenir molt baixa resolució, qualsevol merda
pot ser qualsevol cosa o no. Llavors, és una
prova que els paranoics potser no és el millor.
Exacte. Val. Ja poden trobar alguna cosa que
t'ho treguin i després que sigui benigna. I
fa més mal l'operació que no pas si t'ho haguessin
deixat. És a dir, per exemple, si tu et fots
a una cinta i fas una prova d'esforç amb gasos,
el que surti allà, allò va missa. O sigui, si
la teva VO2 Max és 63, doncs és 63 i no passa
res. I si l'any següent et surt 61, doncs aquell
any has apartat una mica menys. No passa res.
Però és una cosa determinística. Allò és com,
bueno, jo aquí veig una taca que potser podria
ser, o potser no. Està mirant moltíssim. De fet,
hi ha una start -up espanyola que és Quibim. a
València que fa software de l'EI per a anàlisis
d'imatges de MRI. Ho estan petant a l'obèstia.
Ja estan molt als Estats Units. I això està ajudant
l'EI, no el radiòleg. Ho fa l'EI i després
ho revisa un radiòleg. Però amb l'EI ha millorat
molt. I aquest és el punt que crec que trobo
que moltes empreses tecnològiques fallen en explicar,
que s'entren molt en el tema de dir que tot
això ho fem amb l'EI. Cada cop hi ha més fricció,
hi ha més oposició al tema de consumir coses
que tenen l'AI perquè les han posat en calçador,
no? Però tu poses una, no sé com es diu en català,
una coletilla molt bona, que és la de però hi
ha un revisó humà. És que és el que hauria de
ser, és que és evident, però la majoria d'empreses
no t'ho diuen, això, no? Sobretot en sector
farmacèutics, no? Nosaltres ho fem tot amb l
'AI. Quan tenim una revisió mèdica, el pla d
'acció que donem està fet amb AI. Tu revisa un
metge, però ho toquem tot amb AI i la coneixes
del 99%. És que és això. Passa que algú s'ho
deia així perquè no digui que et vaig anar de
manera automàtica. Encara no. De fet, t'anava
a preguntar quin és el moment macro que ajuda
a explicar... l'arribada de tema de Life Extension,
biohacking, totes aquestes tendències sobre el
que he posat vosaltres, Superpower, etcètera,
etcètera. Jo crec que és el fet de... Bryan Johnson,
no? Blueprint, també. Ho comentava molt amb la
Màxima Sosa, amb el CalmStorm, que és un fons
que invertís específicament en HealthTech. No fa
Biotech, no fa Life Extension pura, fa HealthTech.
I jo li deia, és que tenim una oportunitat enorme
d'aixecar un fons tres cops més gran perquè
ja deixa de ser un nicho. Per què? Perquè la
gent que venim de Factorial... que ja no té res
a veure, que és un bitxo bizàs de time tracking
i nòmines, etc. I que és l'AI, ens podem fotre
a construir amb salut. Però no ho faran metges.
Ho farà gent com el Bryan Johnson, no és metge,
no? És un tio que és un emprenedor que havia
muntat un decacorn i havia vengut. És gent que
ve de fintec, és gent que els de superpower tampoc
venen del món de salut, els de funcció tampoc
venen del tema de salut. Tenen el Mark Hyman
fotut com un dels metges més famosos dels Estats
Units, fotut com a co -founder, però no fa res.
O sigui, fa Instagram, l'Ils i podcast. però
els tios que ho estan muntant són gent que veien
a TEC, tots. I això ens habilita que gent que
tenim l'ambició d'aixecar molts milions, de
fer una solució global i de petar -ho, ens fotem
a fer solucions de salut. I que també són gent
que pensen en l'experiència usuària, que el
món de la salut al final es construeix molt,
que inventen una tecnologia nova i veuen a veure
com li foten amb cazador als clients. Nosaltres
pensem en què volem al nostre mòbil cada dia
i a partir d'aquí fem tecnologia. Nosaltres
no fem analítiques de sang perquè la nostra vocació
sigui fer analítiques de sang. Fem analítica
de sang perquè, per fer el dashboard que volem
i l'AI que volem i el xat que volem, són necessàries,
les analítiques de sang. Però ojalà no haver
-les de fer i no haver -nos de barallar amb integracions
amb laboratoris ni amb regulació, etcètera. Abans
que invoquem aquí Elizabeth Holmes, només...
No, véns amb el Sant Cristo. No, no, no. Jo he
tret un as, que era de Bryan Johnson, però ho
treu, has vist l'aposta i has dit puja. No,
ell t'ha preguntat pel moment i jo tinc una
pregunta de Marc Cart. O sigui, Obrint una mica
el foc, la idea darrere, Holo, és aquest moviment
de passar de la medicina, anem a dir... A veure,
no sé, hi ha gent que la coneix com 2 .0, que
és com aquesta medicina de parche, no? L'activa.
Sí, és a dir... L'activa, però activa. Exacte,
no? És a dir, escolta, aquest senyor... Ens han
tret aquí, li hem de fer una operació a cor obert,
perquè després de 40 anys menjant hamburgueses,
doncs ha arribat a un punt de no retorn, i ara,
doncs, el parxegem, i fem una operació, i fem
que visqui 5 anyets més. a la medicina més preventiva,
que és el que esteu fomentant vosaltres. És a
dir, escolta, analitza't, intenta, fes tu accions
proactives per millorar la teva salut i per durar
en el temps. Això és una cosa que jo penso que
pot ressonar molt bé en un mercat americà. Per
què? Perquè allà la salut no és for granted,
sinó que allà has de pagar igualment. Per tant,
dius, home, si ja que tinc que pagar igualment,
potser tinc un bon reducte aquí per invertir
en mi mateix i potser m'estalvien uns diners
a futur. amb l'altra banda. Però si ho traslladem
a aquest mateix programa del mercat espanyol,
clar, aquí la salut és gratuïta, entre cometes,
els impostos volen, la salut és gratuïta, és
a dir, la paguem entre tots, i no tenim aquesta
sensibilitat que algú està pagant per nosaltres,
que nosaltres estem pagant per la salut. No saps
el cost real d'una operació. Correcte, correcte.
Aquí hi ha un tema també que és què és la salut.
A mi m'ha volat el cap quan vaig descobrir que
hi ha una sèrie de factors que influeixen en
que tu estiguis sa. D'aquests factors, que és
el 100%, la intervenció mèdica és només l'11%.
Si ho equidim que és salut, és només l'11 %
de factors que influeixen en que estiguem sants.
Biologia i genètica són 25. Hàbits del dia a
dia són 35. On neixis és un altre 25. Si neixes
a un poble enmig de la muntanya, on neixes a...
a l'Índia. No, és que en realitat anava a girar
la pregunta, perquè sí, ha semblat com que tenia
un to molt destructiu, però en realitat era molt
positiva i fixa't on anava. És a dir, entenc
que un model així no funcioni als Estats Units
perquè, és a dir, el model és que una empresa
farmacèutica o un seguro... té un codi de prescripció
per... M'ho invento, eh? Per ozèmpic o per la
medicina X, per una estatina, perquè sigui. Però
no hi ha un codi de prescripció per sobrecorre
mitja hora al dia o menys abròquil, val? O sigui,
no es pot monetitzar, això, des d'un punt de
vista de pharma. No, no, i és real, no? Però,
clar, què passa? Que ja funciona bé, perquè com
que l'estat també es renta les mans perquè li
és absolutament igual i les seves pharmas ja
creixen, és un model que funciona bé dintre del
malament que funciona. Però... Portat aquí, a
mi em sembla una oportunitat, perquè el concepte
aquest de la salut la pagamos todos si surt un
polític i diu, per guanyar -se el seu punt, diu,
escolta, vaig a rebaixar el cost de la salut
dels espanyols un tant per cent i en lloc de
fer operacions a cor obert farem un test a tota
la població de la lipoproteïna... És un marcador
que... És un bon pròxim del colesterol perquè
no és sensible a mètriques externes. És genètic.
És molt genètic. Gràcies per explicar -m'ho.
M'has posat menys informada a la taula. És que
m'has posat una cara, per això t'ho he tret.
La cara de dir és aquí des d'entrevistar avui.
Sí, perquè la gent successiona amb el colesterol
en si mateix, però si el colesterol és una mètrica
bastant vanity, en realitat, fixar -te, per exemple,
en la liporoteïna, que sí que, i corregeix -me
si m'equivoco, és una cosa que, amb què testis
un cop a la vida, és suficient perquè, si és
elevada, és per un motiu genètic i llavors has
de tenir en compte i has de ser més, anem a dir,
preventiu en aquest respecte. Si un polític se
li diu això, es pot guanyar molts punts. Per
això dic que crec que és un model que a Espanya
té més sentit que funcioni, perquè hi ha un sentit
d'estat de dir, hòstia, anem a baixar la factura
dels contribuents. Sí, però perquè confio zero
en que un polític mai faci això. Confio molt
en que una assegurança ho faci. Perquè per les
farmes no és un bon negoci, per les assegurances
és un gran negoci. A veure, desenvolupa... És
reduir costos. Aumentar engagement, fer assegurament
de reactiva proactiva... La farma per facturació,
si ho fes una farma... Per facturació, per una
asseguradora, tradueix molt cost. Perquè la gent
es posa menys malalta. I comprarà igual les assegurances.
Exacte. És un bon punt. T'ha pillat, eh, Marc?
No, no m'ha pillat, no. És que no tenia una...
Com et dic? No tenia una resposta, si era la
pregunta, però... És de gran oportunitat, ja,
el sector. Perquè hi ha un problema, que és...
O sigui, les assegurances són molt bones, en
què, si et poses malalt, et curen o t'intervenen
i fan el que puguin, però, ostres, que et posen
quimioteràpia, saps? Segur que nosaltres estem
molt lluny. Però són dolentíssims fent retenció
d'usuaris, fent engagement, fent salut proactiva,
fent que surtis a córrer, fent que et cuidis...
Però nosaltres som molt bons amb això. Però després,
si trobem alguna cosa malament, ens rentem les
mans. O sigui, vés a la solidaritat social o
vés a la mútua. Treballar junts... Hi ha una
oportunitat, no? Perquè el sector asseguradores,
jo que he treballat com a proveïdor per asseguradores,
no tenen res d'aquest discurs, absolutament
res. I la pregunta és per què? On treballen,
on posen tots els esforços, és en el que s'ha
guanyat tan mala reputació, sobretot als Estats
Units, que és el tema aquest del posposar, posposar,
posposar de negar. Ja no me'n recordo, té com
cicles allà, que és el que deien, no? Diuen,
tu pensa en alguna cosa a mi, jo et vaig desgastant,
dient, ui, no, ara passa amb això, ara allò,
no, això, potser no et val la pena, pom, pom,
pom, és que al final t'ho deneguen, no? I tu
dius, hòstia, per què estic pagant l'assegurança,
no? I no només això, sinó que les assegurances
a Espanya són un oligopoli, és a dir, perquè
Quirón Salut, no, són un monòpson, i perdó, que
només tenen un comprador, que és Quirón Salut,
és a dir, sempre van a comprar, en la gran majoria,
a Quirón Salut, que és el gran grup espanyol,
i hi ha un altre, crec, oi que sí? Bueno, hi
ha hi ha els centres de l'ESA... Sí, la Robresa,
que són els de Sanitas, però... Tornem a la pregunta
d'abans. Per què? És a dir, per què Sanitas
no surt i diu... Nosaltres farem això? Què s
'estan perdent? Ens estem parlant en vàries,
ara, justament. Ens estem parlant en vàries.
Aseguradores grans per veure com podem col·laborar
amb ells per muntar -los nosaltres a tota l'enginy
de salut proactiva. I jo crec que necessiten
outsiders. Necessiten outsiders perquè tot el
que ve després que et posis malalt és ciència.
Però el que ve abans, que et posis malalt, és
tecnologia i gust. Necessites el test, necessites
tenir gust, necessites saber fer experiència
d'usuari on ningú t'entra a l'app. I això
no ho faran els equips que tenen. Necessiten
gent que vingui de tech. Si fos ells, posaria
a contractar gent d'empreses, no sé, de Cabify,
o d'empreses que no tinguin res a veure amb
el món de salut. És que, de fet, tens molt bon
punt. Un dels grans problemes endèmics que tenen...
El sector asseguradores, més que cap altre, vull
dir, farma també, però asseguradores sobretot
és la longevitat de la gent que treballa allà,
que porta 35 anys, 40 anys a la mateixa empresa,
i són incapaços de tenir innovació dintre. De
fet, tots fan Open Innovation, és el cas paradigmàtic
d'Open Innovation, és les asseguradores, perquè
diuen, és que no tenim la capacitat ni les ganes
de viure. per poder fer innovació dins l'empresa,
i per això sempre porten els accentors i merdes
d'aquestes de torn, perquè és que han de portar
gent de fora, dins. I són molt bons fent el que
fan. És un gran negoci. És un negoci amb uns
evites que ja els agradaria a molts. Però fa
un do tancat. Sí, fa un do tancat. I clar, només
has de veure els logos. No, els logos, has de
veure què tenen la marca de tabac, encara els
sandrés al lavabo i tot això. Sí, no cal anar
massa més enllà. Però com col·laboraràs a una
start -up com vosaltres, en una gran corporació,
sobretot que porteu molt poc temps? Portem molt
poc temps. Com us enteneu? Tipus, hi ha gent
guai. Molt sorprenentment, hi ha gent guai. Saps
per què s'ha renovat el sector? Tu creus que
ara s'ha obert i... Hi ha gent que ha portat
25 anys, eh? Més que més estem col·laborant,
portem 25 anys allà. i són gent molt, o sigui,
bona. Només han treballat allí, no han treballat
mai fora. Però és gent guai, propera, fem un
cafè, disponibilitat, que treballa molt, que
tenen les agendes plenes, realment, i que tenen
moltes ganes d'innovar. O sigui, nosaltres no
hem fet aurlitzar ningú. Nosaltres seguíem en
plan, no, no, bitxos sí, anar creixent, ja ha
començat a tenir un producte molt guapo, que
em treu el setembre el nou, i anem a tope amb
màrqueting, vinga, vinga, comença a fer influencers,
playbook tradicional, i ens han vingut a buscar.
O sigui, hi ha gent que és la ment d'iniciativa,
i jo crec que si ve més des de dalt hi ha grans
grups asseguradors així globals, que, escolta,
saben que han de pivotar i que han d'intentar
fer que la gent vol més, que la generació Z ja
no es fa tantes assegurances, que volen una salut
productiva, no només reactiva, i que s'han d
'espavilar, i tenen uns objectius interns, segurament,
a adoptar tecnologies com Holo. Clar, però abans,
tradicionalment, haurien arribat a Holo de la
mà d'un Deloitte que potser t'hauria fet a
tu una auditoria o t'hauria invertit, tal, tal,
tal, perquè eren com els prescriptors, no? És
a dir, una gran asseguradora, una gran farma,
un gran banc, va buscar aquests agents digitalitzadors,
d'innovació, no? Un Boston Consulting, un McKinsey,
presenten coses innovadores per provar nous models
de negoci, autofagocitar -me a mi mateix i tal,
reinventar -me. I serien ells els que van usclar.
I ara t'estan contactant a tu directament. És
que jo ho he vist ja amb altres empreses. I sobretot
per no equivocar -se. És allò que ningú el van
fer fora per no contractar IBM. Si Deloitte diu
que han de parlar amb ells... Avui hi ha una
notícia que Deloitte ha de tornar 400 .000 euros
al govern d'Albània perquè els va fer un report
amb intel·ligència artificial 100%. Avui dia
va haver de tornar la pasta del report. És el
que sempre dèiem, que eren els únics que fotien
calés amb la IA. El player que fins fa poc era
el que facturava més per IA generativa del mercat.
Jo crec que estan posant les piles. De fet, moltes
assegurances estan obrint fons de vicis dins
de l'assegurança. Sí, això sí. Corporate mentoring.
Corporate mentoring, fins i tot, crec que està
bé. Tu ja ho vas veure en Factorial? Venien empreses
que venien a fer temes de... No en tinc ni idea.
Jo vaig veure assajances amb Santander, Telefònica,
etcètera. Venien ells o arribaven a través dels
fons? No, jo crec que a més feien feina interna
d'un equip de partners de Factorial, de Marcel
Caralt, etcètera, que es van currar la relació
amb ells, van aconseguir que... els mateixos
comercials de pobles, a entendre, venguessin
Factorial. Clar, la cosa és que, clar, Factorial
tenia un... volum més gran, si més no, ja tenia
segurament alguna cosa d'inversió gran, per
muntar un equip de ventes, tenir un playbook,
una miqueta està més entrenat. Els primers anys
de Factorial va ser una travessia del desert
molt llarga, no? I aquelles empreses també es
posaven les piles. Me'n recordo de Santander,
que ja havia contractat fa pocs anys, o havien
promocionat algú a director de noves àrees de
negoci, digitals, etcètera. O sigui, ja havien
fet algun pas, no? Ja hi havia algú allà dins,
i va arribar Factorial i es va donar regalats.
En plan, tu aquí tenies el playbook de revendre
Factorial i fer una pasta. Clar. No, però precisament
el meu punt era el de... Vosaltres que esteu
tan aviat, no? Sempre hi ha, és ben sabut, no?
Que et diguin una corporate massa aviat a la
teva empresa és un... Puto problema, perquè cicles
de venta llargs, et demanen certificacions, processos
d'homologació, et demanen tenir un equip, fer
previsions de model de negoci... Potser s'han
relaxat amb els anys, però històricament ha estat
molt complicat, això. Coses que no podeu donar
a nivell contractual. Ho estem descobrint. És
el primer cop que ho faig. No he arribat al punt
de dir... Encara, mira, no ho farem. Ho teníem
en compte. Obviament, sabem que pot ser una distracció
enorme, però s'han d'alinear interessos. I
ells mateixos tenen les eines per alinear interessos.
Es poden dir, d'acord, t'invertim. perquè puguis
finançar recursos que has d'invertir en donar
-me servei a mi. D'altra cosa que tenia jo aquí,
que m'anava molt lligat amb la pregunta aquella
de la macro, i ja sé que és un personatge que
genera molta ambivalència, el tema de Bryan Johnson,
que per un cantó ha obert el meló aquest i l
'ha democratitzat, ha començat a parlar molt
de, ostres, jo soc una covalla humana, començar
a... ha publicat els seus marcadors, fa una miqueta
d'un building public, però d'ell mateix, no?
D'altra banda, clar, també té uns interessos
darrere, i al final et ven oli d'oliva, saps?
Avui ha anunciat que ha aixecat 60 milions. Sí?
Per blueprint. Doncs mira, això no ho havia dit.
I fa un parell d'hores. Hòstia, tio, està a
l'última, eh? Fa un parell d'hores que no havia
ni començat a preparar el banc. No, què vull
dir? Us ajuda, també, com a nivell de... O sigui,
tenir aquest tipus de gent... A Espanya no hi
ha algú així, no? No. Sí, Marcos Vázquez. No,
anava a dir, clar, qui seria? Tu que jugues molt
el tema, qui és l'equivalent? Marcos Vázquez.
Qui és Marcos Vázquez? Que col·labora en la competència,
home. Qui és Marcos Vázquez? Seria... Fitness
revolucionario, no? Sí, no el Bryan Johnson català,
espanyol, però seria el més pròxim que tenim,
jo crec. Parla molt de longevitat, pot que s
'amaga José Díaz, crec que és d'aquest estil.
T'he trobat un bo, eh? A l'altra banda d'aspecte
tindria Marcos Llorente, que és el jugador aquest
de l'Atleti, que diu que prendre el sol és boníssim,
que ell porta ulleres de sol. indoors, però outdoors
no, perquè el sol és boníssim, no sé què, que
no es vacuna per res, i un antivacuna és terraplanista,
no sé què, aquest tipus de gent, hòstia, també
ha de generar bastanta ambivalència amb aquest
tema, però us ajuda que es parli més? Si tu creus
que he arribat a un punt en què cada cop més
està fent el trickle down de dir de gent ultra
rica que abans ho pagaria, ara cada cop es fa
més accessible? Sí, jo crec que també hi ha un
moment fisiotocultural que abans del que fardeves
amb els amics s'ha d'estar fort. i que jo crec
que amb dos o tres anys ja està passant als Estats
Units, que la gent farda biomàrquers. O sigui,
la gent diu... I la gent s'ensenya les apps
de Function Health i de Superpower i comparteixen
la de Biològica a Instagram i que està arribant.
Jo crec que hi ha una part molt bona, que és
la cultura de la medició. És que tu pots fer
el que vulguis o pots experimentar les borrades
que vulguis, però fes -te analítica, que és el
primer que et diu Bryan Johnson, no? Ell et veu,
et veu el seu blueprint i tot el que vulguis
i la seva dieta. però et ve l'analítica. Diu,
escolta, mira com estàs, que és la veritat, i
ve a estar trackejant com evoluciona. Que funciona,
doble down. Que no funciona, deixa de fer -ho.
Una persona que fa molt d'això, i ara he caigut,
i potser hauria d'haver tingut un desencontre
abans a la conversa, Samuel Hill, que en públic
també comparteix molt, per la seva transformació
física, de soc bici, que em passo el dia viatjant,
i ara que ho veu, és gimnàs a muerte, dietes,
i ja està. Inclús ha tret una newsletter. específicament
de tema de health, no? Vull dir que al final
és un tema que està arribant com un símbol d
'estatus. Sí, però des d'un punt de vista més
banal et diria que la consciència col·lectiva
està allà. O sigui, jo què sé, fa 30 anys, correres
de covardes, saps? Sí, és veritat. I ara, bueno,
trobes gent corrent pel carrer per la Diagonal.
Jo crec que hi ha moltes coses de... Mira, això
ho estava parlant l'altre dia una mica, és un
tema curiós. La transformació física de les ciutats
no ha estat... astronòmica o, no sé, com molt
clara en els últims 30 anys. Els cotxes són més
rodonets, tal, però veuries més o menys el mateix.
El que possiblement no veuries seria com... Aquest
submón digital que s'ha creat on tota la gent
viu dintre d'un telèfon i hi ha una espècie
de ment col·lectiva en el món digital. Però una
de les coses que sí que veuries és que al carrer
hi ha molta gent fent esport. Que mai ho haguessis
dit. Jo què sé, fa 20 anys et veies al carrer
i la gent no sortia a córrer pel carrer. A Barcelona
no tenia ni platja, no sabien ni el que era el
passeig marítim. I ara veus i no sé, la carretera
de les Aigües abans era el tros per on hi havia
un pagès, saps? Potser en siams. Una cosa que
sí que volia preguntar. Abans tenim... No només
tenim una pregunta al convidat anterior, tenim
quatre preguntes enviades al Miquel. Sí, s'ha
flipat. Però, bueno, escolta, molt bé. M'agrada
perquè reafirmen que és el primer convidat que
ha vingut a treballar per Focaterra. Abans d
'això, hi ha un altre que has comentat tu, el
tema de la cultura de medició i rebre aquest
tipus de feedback i estar amb les analítiques.
ja és una espasa de doble tall, perquè et diuen
que per un cantó molt bé, que estiguis informat,
t'ajuda, temes de motivació, és a dir, hòstia,
jo sé que puc tenir problemes de tiroides, doncs
em faig aquestes proves i ho vaig mirant, amb
la revisió anual no fas res, probablement dos
cops a l'any, sí, més, no, perquè els marcadors
no canvien, però hi ha altres coses que m'ha
dit més sovint, tipus el son, la qualitat del
son, que em deixes cada dia, però també té la
part dolenta de dir, com en palmissos o tres
dies dormim malament, ja t'emparanoies i això
fa que entris en un cicle viciós de no dormir
tan bé perquè penses demà ja no tindré un bon
escor, no? Vosaltres no us passa perquè, clar,
feu dos cops l'any. A veure, tu tenies Oura,
tu ja no tens Oura. Una vegada, ara vaig a contestar
la pregunta, una vegada em va estar explicant
un rotllo de, no, aquest concepte de que... L
'audiència a mi em coneix, però jo no els conec
gaire bé. Això es diu relació parasocial. Ah,
hi ha un nom per això. Pel que acabes d'escriure,
es diu ortosòpnia. Té el seu nom. O sigui, ortosòpnia
què és? Ortosòpnia és el concepte aquest que
tens aquesta consciència que alguna cosa t'està
amedint i només el propi estrès de saber que
el dia següent tindràs un mal escor et fa dormir
malament. Per què et vas treure hora? Per l'ortosòpnia.
Veus? Perquè... era més forta que jo. O sigui,
perquè, jo què sé, em ficava al llit i em posava
a dormir i no era hora, jo portava un WHOOP, però
és igual, és diferent. I em posava a dormir i
llavors veia que no podia dormir i pensava, vinga,
una puta. Aquests devices han ajudat a la concepció
de... 100%, 100%. Hi ha una mètrica molt bona
de... Quan pensem, escolta, quin mercat s'obri,
quins no, etcètera, que és la penetració de mercat
que tenen aquests devices. Si algú porta un WHOOP,
és molt més fàcil vendre -hi. És que clar, d
'aquí va ser el primer que va fer el Sala...
a l'escala massiva, que seria un Fitbit o un
Pebble, algun d'aquests, no? Apple Watch. Jo
crec que Apple Watch és el que ha creuat la darrera.
No, el primer d'allà i el mainstream. Però clar,
al principi no era un dispositiu d'agent. Sí,
sí, t'ho compro, t'ho compro. Fitbit va estar
allà, me'n recordo. Hi havia aquelles molt xules,
també, mítica companyia, també, que donava perquè
parlava, jo ho conec, Jawbone, algú se'n recorda,
que feia els altaveus, també tenien una de les
primeres històriques de wearables. Però això,
no sé si la recordes, eh, tu, però havies de
ser molt jovenet, perquè és... Fa molts anys.
Estava en altres coses. Ja ho veus, no? Aquells
altaveus així com foradats, amb aquelles formes,
no? No. I va entrar en un wearable de... Sí.
Estava competint amb Fitbit, llavors, a l'època.
Però t'estic parlant de fa molts anys, això,
eh? És que això... 2007 -2008, o sigui, bueno...
És que jo no sé... 20 anys? Hauríem de mirar...
No, potser no tant, però potser principis dels
2010. Molt bé. Bé, escolta, passem a les preguntes
del Miquel, perquè és que... Sí, tu, que se'n
té quatre. Sí, clar, anem a dedicar els últims
10 minuts a tirar la primera. Bones tardes, amics
meus tots. Francesc i companyia, com esteu? Jo
tenia una primera pregunta, una prèvia de les
preguntes, que és què opines de la imatge que
han fet prèvia dels capítols, la coseta d'imatge
aquesta inquietant. A veure què n'opines. Has
vist o no? Estàs saltant tot el... Sí, exacte.
També, eh? Sí, t'agrada? Sí. Representa bé.
Ja en va, no l'he vist. No has vist la teva?
És que potser no hem publicat la teva. Bueno,
està a YouTube. Jo crec que no l'hem publicat.
No, no, perquè és un tema de... Ara ha agafat
la EIA i s'han paranoiat en què ha de posar
el convidat dues vegades. Dues vegades? No entenc
per què. Si vas veure l'anterior del Miquel
Caimari, que és ell el que t'enviava, ja el
va posar ell menjant -se a si mateix. I llavors
ja, quan li he dit, passa -me'n un de la Francesc,
ja l'ha posat, la Francesc. Però és que el que
està dues vegades, després no passa dues vegades
a darrere. No. Passa una i llavors el nou i són
dues vegades. Està obsessionat en que el nou
convidat és el de dues vegades. Et faig un repte,
quan portem un expert d'IA generativa, que ens
expliqui aquest fenomen, per què passa. Jo crec
que podríem arribar -hi. Però que ens ho expliqui
algú amb... No l'has vist, però bueno, has vist
alguna d'aquestes? Sí, algunes també. Són simpàtiques.
Sí. Segona pregunta. Primer et volia preguntar,
¿no et passa que quan més saps de salut, quan
més coses saps, més costa i és més difícil gaudir
un kebab a les 3 de la matinada? Què en penses?
Molt bona pregunta. No són preguntes sèries,
ja t'ho he dit. Potser l'última és la més sèria.
Jo crec que també hi ha un tema que entens que
per a un no passa res. Jo per a molts ho entenc
així. Si en menjo un, un dia que em ve molt de
gust, també en temes de salut mental i psicològica,
jo com a Bryan Johnson no podria viure, per molt
que sàpiga el risc de no viure com a Bryan Johnson.
És que menja col crua i bolets crus i 96 pastilles
per dia. Seria un infeliç, no podria. El concepte
del cheat day, el dia trampa. Jo crec que està
bé un cheat day un cop a la setmana, no passa
res. Ja, però tu no portes Oura. Tu portes
Oura. Tu portes Oura. Tu veus el canvi en glucosa,
el pic de glucosa després de fotre's un... No,
glucosa no ho toma d'ells, jo no ho tomo en
la son. En la son. Si jo se'n menjo un cap a
la nit, dormo malament. I tothom. I més quan
passes els 20 anys. Mira, t'ho portaré en un
terreny una mica més... Jo crec que pots empatitzar
millor. Aquest és el meu cas. Jo no bec, val?
Possiblement això em donarà un avantatge competitiu
respecte a algú que veu. Però jo estic segur
que aquella persona viurà més que jo, perquè
jo crec que la persona que veu és més feliç.
És a dir... Quins missatges a favor de l'alcoholisme,
eh? No, no, no, no! Disculpa, disculpa. O sigui,
crec que un factor molt important a l'hora de
contemplar la longevitat d'una persona és la
seva vida social. I jo crec que és un factor,
o sigui, no petit, no... Correcte. Altíssim.
Segur que és 25 -30%. Veus? No només influeix
la vida social, sinó on has nascut, que estiguis
en una... Clar, llavors, la meva vida social...
Potser un got de vi al dia, no cal que siguin
25 bollants. No, em refereixo més a una beguda
social. La meva vida social es veu marmada pel
fet que no bec. És a dir, com et diria? Tinc
una vida social més pobra. Sí, exacte, més de
merda. No els fotries ni el kebab. Molt bé, passant
a la tercera pregunta. A veure, una altra pregunta.
Si li faig un test a un amic després d'una calçotada,
¿creus que Holo detectaria més el romesco o el
colesterol? T'està posant a prova, eh? El rumor
és que encara no el medim. Però com a add -on,
si pagues molt, potser el podem afegir d'alguna
manera. Prenem el metge Barney i veiem què podem
fer. Depèn de quant temps abans ho facis del
test. Qualsevol cosa que facis 24 hores abans
del test es nota molt. O sigui, quasi que pots
veure el test i pots veure el que ha fet la persona
el dia anterior. Sembla totes les relacions sexuals.
De fet, no pots tenir relacions sexuals 24 hores
abans del test. o menjar xocolata, o coses així,
que són tonteries, però es veuen reflexades amb
el test. Això passa molt, de vegades ens pregunten
a nosaltres, escolta, fem preguntes d'onboarding,
però no faríem falta, realment. O sigui, tu veus
el test d'analítica tan gran com la nostra,
el xequeo anual típic són 15 -20 marcadors, la
nostra són 110. I ho passes per la IA, i saps
perfectament tot d'aquella persona, i com viu,
i com dorm, i què menja, i quan ells, si s'hi
fa, i si fuma, i si no fuma. De fet, una cosa
que com a experiència d'usuari, eh, i que vosaltres
heu incorporat això, que és com el checklist
del dia abans, perquè tu vas a fer -te la revisió
mèdica anual de la feina i ningú et diu el dia
abans que no pillis una bona taja, saps? Vull
dir... T'ho meixen quasi res. Jo he anat de
ressaca. Potser no ho havia de fer, però vosaltres
poseu un xeclis, això de tenir -ho en compte,
perquè t'afecta. O certs medicaments, gent que
pren medicaments, o el dia abans, un ibuprofeno
o dos, o paracetamol, pel que sigui, i això et
pot desestabilitzar certs marcadors. Sí, 100%.
Vinga, última pregunta. Aquesta és la seriosa.
I també et volia preguntar, que ja sabem que
aquí és molt difícil d'emprendre, Què és el
que més t'ha costat de tirar endavant aquest
projecte, Holo, des d'aquí? La part dels diners,
la mentalitat, o la burocràcia, o tot plegat,
o alguna cosa que no hagis mentat. Vinga, una
abraçada a tots. A mi crec que és molt optimista
dir que hem tret endavant encara. Encara falta
molt. Però així, dificultat... És clar que hem
sigut molt privilegiats, perquè emprendre amb
diners no té res a veure amb emprendre sense
diners. De fet, jo penso molt i dic que, escoltes,
Holo, sense finançament des del dia 1 seria impossible.
A més, els econòmics són molt complicats. I els
tres sortint de Factorial, amb dos socis que
són increïbles i deu cops millors que jo, doncs
la veritat és que és una experiència molt bona.
Si no puc dir de contrari, la gent em diu, no,
ho estàs passant fatal. Doncs no, m'estic passant
pipa. Estem aprenent un món, estem fent alguna
cosa que, per lo meu, estem orgullosos i, ostres,
sortirà millor o sortirà pitjor, però hem fet
alguna cosa molt xula. Hi ha gent que ens escriu
donant les gràcies, que segur que és brutal.
I no ho sé, però sí que crec que el tema del
finançament sempre és un problema. Això a tot
Espanya, que encara falta més capital pel presid,
per la gent que no és second time entrepreneur
i que és el primer cop que comença. Jo crec que
més capital per bici sempre és bo. Hi ha molts
cops això que diuen, no, hi ha massa capital
a bici. No, mai pot haver -hi suficient capital
a bici. Hem d'anar més. Transformacionals com
aquest, no? De fet, el que se sol dir és que
no hi ha capital de growth. ni a grous ni per
començar i sobretot projectes xulos que a mi
al final jo també tenia un programa quan estava
actual que jo em vaig cansar molt del SAS filosòficament
de fer només software jo volia tocar el món real
i a mi el que m'apassiona de fet vull començar
a fer algun tiquet de Business Angel i tal i
no vull fer res que sigui només software vull
operacions els podcasts que m'agrada escoltar
són de com fas coses del món real com hem muntat
alguna cosa que li traïm sang a la gent m'explota
el cap encara quan ho pensem I muntar aquesta
operativa, muntar la connexió amb ell, parlar
amb players legacy com Echevarne, que són gent
collonuda, però són legacy. Si parles de tècnic,
no tenen ni idea del que parles. De fet, me'n
recordo una anècdota, fent el total de partnership,
com a categoria, ens van haver de posar com si
fóssim un hospital. Bueno, clar. No tindrien
negocis. No estava el CRM ben catalogats. No,
no, no era com... No, empresa tech o tecnologies
digitales, no, no, no, era com... Sou un hospital,
eh? Algú els ha de dir... Escolta, això està
malament. No, no, no passa res. És que la plantilla
és de 1981, saps? Però si hi ha cap projecte
capital per projectes del món real que fan experiències
d'usuari, sobretot que són experiències d'usuari
trencades al món, falten. Falten. Què podem esperar
de Holo en els propers mesos que sigui disclosable,
que sigui explicable? S'ho expliquem tot, sóc
un bocas i som molt transparents, a més. Has
tingut algun problema per això? No. Al final,
tinc una filosofia molt que m'és igual. Al final,
Holo no depèn de... que una cosa es filtri,
que no es filtri, que algú opini X o opini Y.
És un 0 ,001 % que vagi bé o no, Holo. Depèn
de nosaltres, i de que hem marcat contesti o
no, i de que fem les coses bé, i ja està. És
bastant igual el que vagi en opini. De fet, la
ronda no l'hem ni anunçat encara perquè estem
esperant l'ENISA per arrodonir el número. I
els inversors que tenim, i ho sap tothom, m'és
igual. Per aquí hi ha una pregunta? Volem afegir
serveis, volem baixar el preu, a mesura que fem
més volum, que és fonamental, i al final el que
volem és que puguis tenir tota la teva salut
en un dashboard bonic al teu mòbil i que sigui
una experiència brutal cuidar -te i mesurar com
estàs i millorar -ho. Volem afegir les ressonàncies
magnètiques, tot el que és prevenció del càncer.
Està molt poc desenvolupat aquí i hi ha molt
per fer. Està molt més desenvolupat. Hi tens
Galleri, que és brutal, que és una analítica
de sang, que és un vial de sang, i és... és la
predicció per més de 45 tipus de càncers, i té
com una facilitat del 70%. Està molt bé aquí,
tot això està per arribar. Li volem fotre molta
canya a això, les ressonàncies magnètiques, suplements,
també segur que ens pregunta tothom, escolta,
on compro els suplements? Hi ha un pin enorme,
hi ha molta gent que suplementa a cegues. Nosaltres
tenim tots els teus marcadors, tu podràs clicar
un botó i t'arribaran tots els suplements a
casa fets per tu, i subscriu -te que t'arribin
cada dos mesos o cada quant sigui. afegir tot
el tema de biogeomags, de proves d'esforç. Per
exemple, un cas d'ús que a mi m'agrada molt
explicar i que és un somni que podem fer, que
passarà aviat, és que nosaltres ens podem detectar
quan algú passa un umbral d'entrenament on comença
a estar en perill la seva salut cardiovascular.
Per exemple, preparar -te una marató. Cada any
hi ha una marató a Barcelona i algú la parla
d'un infart. Això, amb un test d'esforç, s
'evita. I nosaltres et podem detectar automàticament
que estàs passant aquest umbral d'esforç i recomanar
-te amb una notificació, amb una app, que et
facis un test d'esforç, que tu criquis... agendis
des de l'app, vagis allà i sàpigues que vinguis
a Holo i que també hi hagi resultats el dia següent
de forma bonica a l'app i els entenguis, em
semblarà l'experiència usuària que vull jo.
Health as a service, eh? Sí, sí. És un producte
com el nostre. És la millor manera de desenvolupar.
D'allò que dic... és el que volia, igual que
un Revolut és l'aplicació de pasta que jo volia
tenir al meu mòbil, crec que, Holo, acabaràs
de venir a l'Amazon de la salut. Esperem que
sí. Moltes gràcies. Molt bé.