Jo l'he donat a gravar ja, llàstima, ens hem
perdut això. Sí, ha sigut una pena, la veritat
és que sí. Tot el que pugui dir ara ja serà millor
que el que he dit fins ara, així que tot sonarà
bé ara. El Marc avui s'ha coronat amb el barbarisme,
ja no barbarisme, és que no és ni barbarisme,
tio, jo crec que un bàrbar tindria la decència
de no dir mai aquesta paraula, vull dir... Ha
dit ambidiest. Jo no sé quantes enhorabona està
empatat a tu, però a mi m'han empatat tres,
jo crec. Només de sentir la paraula. Ha sigut
d'aquelles coses... que m'he anat adonant de
la magnitud del problema a mesura que anava avançant
amb les paraules. No et passa a vegades que et
fots en un forat, que és millor ja seguir fins
al final que no per recular, perquè ja no veus
molt bé on sortir -ne, doncs jo a mesura que
anava dient, anava pensant, això no sortirà bé,
perquè la paraula que estàs buscant no és exactament
aquesta, llavors ja quan he dit ambi, ja he pensat
diestro, i ja he fet una espècie de barreja que
no sé què ha sortit allà. Així que sí. Vinc a
passar sovint, perquè com que soc un slow thinker,
quan veig que la situació s'està complicant,
d'alguna manera el meu cervell es bloqueja i
m'envia la senyal de tu et quedaràs aquí paralitzat
com un conill davant d'un cotxe que ve a tota
la pastilla i els focus allò que es queden paralitzats,
que diuen i tal, doncs tu et quedaràs així i
no tinc manera de reaccionar, saps? O al contrari,
dic que sí, que sí a tot, saps? Vull dir, ja
ho he comentat alguna vegada, perquè no sé com
sortir de la situació i no puc pensar, per tant...
Bueno, entenc una mica la situació aquesta de
la sensació de caiguda lliure, sense control,
i de no poder -hi fer res i dir, bueno, ja que
estem aquí, saps? Doncs vinga, fins al fons.
Exacte. Ja que estem aquí, què hem de fer avui?
Que em tiraves moltes propostes, però, home,
avui és d'aquells dies que ja saps de què parlarem
tres setmanes abans. És un d'aquells dies. Però
estic enfadat perquè volíem fer, o sigui, portem
temps a dir, anem a fer un episodi llarg, anem
a fer un episodi llarg, i avui anàvem a fer un
episodi llarg. I, bueno, generalment els d'Apple
et donen una mica de xitxa, et donen per fer,
et donen contingut com per fer un episodi més
llarg dels 40 -45 minuts habituals, però, escoltant
l'últim episodi, el de les performance reviews,
vaig dir, hosti, és un episodi que hauria d'haver
durat 3 hores, i en canvi, preparant el d'avui,
dic, aquest episodi pot durar 3 minuts i ja està,
saps? I tinc la sensació que cada cop serà més
així amb les presentacions d'Apple. És possible.
A veure, jo porto una mica sempre a l'anàlisi
contracultural. O sigui, aquí ve la contracrònica,
el que no sentiràs a altres llocs. Perquè, a
veure, si vols saber que l'iPhone Pro ara és
de color taronja, aquí no és el millor lloc per
escoltar -ho. Color espígol. Què t'ha semblat
el color espígol? La banda, pels bàrbars com
tu. Oh, interessant. Doncs mira, et porto un
barbarisme que em va agradar molt i és que, durant
el vídeo, i després entrarem, eh? Coneixes aquest
terme de la finestra d'Overton? Sí, sí, sí,
sí. Vale. perfecta. Per qui no ho conegui, és
bàsicament el que determina què és el políticament
correcte, no? I llavors, i que tothom les considera
acceptables, vol dir que està dins d'aquesta
finestra. Doncs, a poc a poc, en la finestra
d'Overton d'Apple han abraçat el que al principi
va començar com el bump de la càmera, saps? Que
vindria a ser com el bony. aquell que hi havia
on pujava la càmera. Després, molt curiosament,
li van canviar el nom per abraçar -lo una mica
més. De fet, va ser Google, crec, que li va donar
el nom de Mesa, que vindria a ser com una meseta,
perquè ja era algo més gran que un bony. I, per
primera vegada, ja Apple ho ha abraçat absolutament
i l'ha anomenat Plató, que em va costar molt
trobar la traducció catalana, però crec que ara
tinc. La castellana seria una meseta, no? No,
la meseta és la mesa. El plató és l'altiplà.
És un altiplà. Molt bé. Déu -n'hi -do, eh? És
d'aquelles paraules que no hauríem tret mai
ni amb 200 anys. Fantàstic. La vaig haver de
buscar. Però sí, estic d'acord amb tu que...
Això ho pots fer durant més o menys, em refereixo
ara a l'episodi d'avui, amb les ganes que tinguis
d'entrar en detall en els productes, que sincerament
jo no en tinc gaires, ho podem comentar una mica
per sobre si vols, si no després tenim altres
coses a la recàmera, així que les podem tocar
també. Però jo volia preguntar -te per mi si
has vist alguna cosa. Sí, he vist un vídeo de
talls. Hi ha un canal de YouTube que el que et
fa és el... El resum dels vídeos d'Apple et
treu tot el que és necessari, bàsicament, i et
deixa només els punts on diuen coses factuals.
O sigui, que treuen tota la palla i et posa,
diguem, les especificacions de cada producte,
especificacions, la novetat, la comparació amb
els anteriors i preu. Pam, pam, pam, pam, pam,
pam, així durant set minuts i ja ho he vist i...
I està bé. M'he quedat amb tres o quatre coses,
segurament seran diferents de les teves, perquè
jo el que flipo quan fas els anàlisis d'Apple
és que tu vas a veure el més enllà, però que
no sé si alguna d'aquestes coincidirà o no,
però sorprèn -me. Abans, pregunta introductoria,
el vídeo aquest que has... o aquest resum detalls
que t'has vist, apareix en algun moment el vídeo
inicial? No, quin és el vídeo inicial? L'últim
cop era el de la sèrie de Fórmula 1 que van fer,
no? La pel·li de Fórmula 1. Aquest cop què era?
Sempre hi ha un vídeo inicial, però és que el
d'aquesta vegada ha sigut cruel, eh? És a dir,
la presentació comença amb un vídeo, però aquesta
vegada és una declaració d'intencions o de principis,
o potser com la falta d'ells, molt bèstia, d
'acord? I és que el vídeo invoca la mítica frase
d'Steve Jobs de que... el disseny no és allò
com llueix, el que diuen el how it looks, sinó
és com funciona, no? És how it works. Clar, abans
de res, hi ha petit preàmbul. El que bàsicament
ensenya el vídeo és... O sigui, s'intenta explicar
la cohesió del disseny a Apple i la consistència
des dels botons de la interfície, les corones
de l'Apple Watch, i com això és consistent fins
als textos dels geranis de les Apple Stores i
els marcs de les finestres del campus de Cupertino,
o sigui, tot. tot permea aquesta consistència
de disseny. Però clar, a veure, quan tu invoques
una frase del tiet Esteve, ho has de fer amb
cuidado. Això és com un atac nuclear, no ho pots
utilitzar cada dia. Això és una cosa que et guardes
per les ocasions especials. I, o sigui, a mi
no em sembla malament que ho facin, eh? Vull
dir, va passar jo mateix, no sé si et sona el
concepte aquest del one more thing, que fan a
vegades com al final... Recordo que ho van invocar
una vegada per l'Apple Watch. Dius, bé, ben
jugat aquí. Però aquí em va semblar mega paradoxal,
perquè que em diguis que tot va de que no és
com llueix, sinó com funciona, justament l'any
que vas a desplegar el canvi més gran de la teva
interfície, de tota la teva línia de producte,
enfocant -te per sobre de tot en com llueix,
amb el líquid vidre aquell de merda, és com un
insult. Això ja... va ser com una destrempada
inicial molt bèstia. Cap sentit, Àlex, cap sentit,
cap sentit. Això no em va agradar, però, bueno,
aquesta és la part que t'has perdut del teu
tuit. No em sorprèn. Tu coneixes la història
d'Apple redissenyant les caixes de les pizzes,
els cartons de les pizzes? Oh, sisplau, dóna'm
trivia, no la conec. No coneixes aquesta història?
No, no, no, no. No, és que la vaig sentir al
podcast del Gruber i, aleshores, esclar, cada
cop que es parla de... Apple és superperfeccionista
amb les seves mogudes, de dir que dissenyen els
seus propis cargols i les rosques i tots els
components i tal. I de fet, ha estat de les poques
coses que m'acaben molant de les presentacions
d'Apple és quan ensenyen. les simulacions aquestes
de com funcionen les petites coses que van per
dins. Per exemple, en aquesta que deia el nou
iPhone, el 17, si no recordo d'onament, és el
que ara porta un sistema de refrigeració interior
amb un dispositiu que... Ah, no me'n recordo
quin és el component químic que va per allà dins.
Però t'ensenyen el vídeo de com funciona. S
'evapora les molècules, distrueix el vapor perquè
així el telèfon mai deixi de funcionar per...
per la calor, que és una de les coses que passa.
Jo perquè tinc el 10 o l'11 i té molts problemes
amb la calor. Històricament l'iPhone sempre
ha tingut molts problemes de calor. Tots els
smartphones en general. Però vull dir, més d
'un cop a l'estiu m'he quedat sense fer servir
el telèfon perquè estava massa calent i fa allò
que si no utilitza i diu apaga'l i posa la refrigera
perquè si no no pots fer res amb el telèfon.
Lo qual és una putada. Aleshores, el vídeo, on
mostraven aquest component, dic, hòstia, aquí
és on m'he enganxat una miqueta. Ha estat el
ganxo que ha fet que em quedés el vídeo. Jo sempre
dic que, i això no mola, és una derivada de la
falta de capacitat de concentració que tenim,
que jo ara de vegades em poso coses com de, en
segon pla, per dir si és suficientment interessant
que activarà la meva atenció. Si no, allà es
queda en segon pla. Si és un vídeo que he de
mirar pel que sigui, me'l deixo allà. Tipus,
una entrevista a alguna persona que potser he
d'entrevistar jo, o a algú que m'he de preparar
i tal. Miro i si ha passat sense que li foti
un vistazo, vol dir que aquell vídeo no és bo,
no és rellevant. Un concert, el que sigui, qualsevol
cosa. I moltes vegades faig servir aquesta màxima,
la veritat que funciona molt bé. En aquest vídeo
en concret, Apple, ha estat aquest. O sigui,
he picat a l'esquer... A partir d'aquí ja m
'he quedat, no? I m'he quedat flipant -ho bastant
amb totes les mecàniques aquestes. Aleshores,
el tema de la pizza, no sé per què venia, però
simplement, al final, com a mostra que Apple
és una companyia que s'obsessiona pel disseny.
que el disseny és com funcionen les coses, i
que després això fa que una cosa ben dissenyada
funcioni millor, van arribar al punt que van
redissenyar les capses on es donen les pizzes
a la seva cantina, a la seva cafeteria, no? I
en comptes de ser la típica capsa quadrada, i
no me'n recordo per què és, però van explicar
l'anècdota al podcast de Gruber, però tenia
una raó de ser, eh? Però al final han acabat
amb un portapizzes, diguem, rodó, que està optimitzat
perquè la massa quedi cruixent, perquè s'optimitzi
l'espai, perquè s'apilin bé les unes a les
altres i que redueixi, evidentment, tot el que
és el tema d'emissions i tot això. I ho havia
de fer el collons d'Apple, no podia fer -ho
una altra empresa. Per això diuen que, hòstia,
quan vas a buscar aquest nivell d'obsessió pel
detall... això transpira a altres capes, no?
I aleshores fins al punt que hi ha gent que diu,
hòstia, realment voldria tenir aquest portapitzes
perquè és l'únic model de caixa de pizza, ara
me'n recordo, que és l'únic model de caixa
de pizza que fa que no s'enfonsi per la meitat,
val? Si tu t'hi fixes, com quan compres una
pizza, la caixa és rectangular. I aleshores,
per com està dissenyat el cartró i perquè al
final hi ha unes diferències de temperatura entre
fora i dins, i sobretot si poses pes a sobre,
no sé què, s'acaben punçant la caixa de pizza
i s'acaba... xafant el cartró contra el menjar
calent, no? Moltes vegades formatge, si va bé.
Això de Domino's Pizza crec que va ser el que
van patentar la merda de tauleta aquella que
et posen de plàstic a sobre amb tres potes o
quatre potes que sembla que tinguis allà un taburet
perquè no s'enfonsi el cartró i no se t'enganxi
amb la pizza, no? I és una altra manera de solventar
un problema, afegint -hi una cosa quan realment
el que potser has de fer és repensar el problema,
no? I aleshores... En aquest cas, la història
és que Apple famosament fa servir aquests cartrons
seus, que estan patentadíssims, i que molta gent
demana que estiguin en altres llocs i no ho fan,
no sé si perquè estan patentats o perquè ara
canvia tota una indústria del packaging de les
pizzes. És complicat. Déu -n'hi -do la xapa
que t'he explicat per aquesta merda d'anècdota.
Però, bé, tot això per dir que... de lo més rellevant
que m'he trobat i que m'ha fet quedar -me connectat
al vídeo, és que al final els veus com un vídeo
futurista de coses de, bueno, vaig a enxufar
-me això i veure com qui veu un episodi o una
sèrie, saps? I a veure què m'expliquen avui,
sabent que ni em compraré la meitat de coses
que anuncien o que quan me les compri ja no seran
rellevants, o que si li treus tot el hype i tot
el marketing que hi ha allà, no sigui... cada
cop em genera menys efecte guau. És a dir, fixa't
que és molt meme que cada cosa que presenten
és com l'iPhone que millor funciona que hem
tret ara, el que té millor processador que hem
tret ara, el que té la pantalla que es veu més
clara que hem tret mai. Bueno, clar, és el que
s'espera d'una empresa que ha d'anar innovant
i ha d'anar traient millors productes, sempre
ho diem, no? Perquè en aquest vídeo en concret,
com que estava més condensat, a cada 10 segons
sentia la frase de It's the best iPhone ever,
or the most performing iPhone ever, o el microchip
més ben dissenyat que hem tingut ara, no? Hòstia,
i al final... No sé, m'ha fet gràcia. Sí, el
que comentava és que em semblava paradoxal el
fet que el que més els importa és com les coses
funcionen i no com llueixen justament l'any
que m'agafes i em fas la transició de tots els
sistemes operatius en base, bàsicament, a com
llueixen. Perquè, de veritat, si no has vist
un dispositiu d'aquests amb liquid glass, no
et diré que són inusables, però collons com costa
entendre les coses, eh? Es fa difícil acostumar
-t'hi i clarament no és un molt bon exemple
que has prioritzat el funcionament per sobre
de l'estètica en el redisseny d'aquest producte.
Però, en fi, em va semblar interessant. i a la
vegada paradoxal i pràcticament una broma, així
que curiós que fos el primer que fessin. I, de
fet, l'últim que van fer, que em va semblar
interessant també, són aquestes petites coses
que potser pot ser que a algú de l'audiència
se li hagi passat. Al final del vídeo, no d'aquest,
sinó de la Keynote en general, sortia un petit
footer que posava gravat amb iPhone, editat amb
Mac. Em va semblar interessant. aquesta idea
que cada vegada més estem vivint de que les eines
de creació equivalen als dispositius de consum.
És a dir, que estem consumint amb el mateix dispositiu
amb el qual estem creant. Es diu molt ràpid,
però costa de digerir. És a dir, no és una cosa
molt evident. Abans hi havia una separació claríssima
entre la producció i el consum. És a dir, tu
abans tenies una màquina de vídeo i un televisor.
Ara tens un telèfon que... grava molt millor
que la màquina de vídeo i t'ensenya molt millor
les coses que no pas el televisor. És interessant
i aquest és el segon update. Tens un comentari
sobre això? Tinc una cosa a dir sobre això. Endavant.
Sí, és molt opul... Jo això no ho sé jo perquè,
evidentment, no ho he vist, però com a tendència
fa un temps que està aquí, està bé que apel·la,
però sí perquè crec que, al final, si tu t'hi
fixes, les grans marques que fan és vendre una
aspiració, vendre un model de vida, no? Una de
les grans... diguem, apostes que ha fet Apple
és per la càmera, i pel tema del vídeo, i si
et fixes, des de no sé quin iPhone, o probablement
des d'aquest càmera, la majoria de campanyes
s'han basat en el foto feta amb iPhone 6, iPhone
5, iPhone el que sigui, no? Però amb el vídeo
ha passat una cosa que ha passat tan ràpid que
jo crec que ni ens n'hem adonat, no? Que és
el que, de cop i volta, I a més, la majoria de
gent no se n'ha adonat que hem estat comprant
càmeres de vídeo per fer podcast, per gravar
videoclips si tens un grup de música, per gravar
pel·lis o curts si et dediques a això, quan probablement
la millor càmera de vídeo ja la tenies a casa,
que és la de l'iPhone, no? Jo ara des de fa
sis mesos que gravo el podcast de MarsBased amb
l'iPhone. I és que és molt millor que les...
Jo no et diré les merdes que fa el gato, no?
Perquè no són merdes, són bones càmeres, tio.
Però clar, evidentment, para de pensar. Si gastes
300 euros en una càmera de vídeo, segurament
és bona, pot ser que no sigui la millor del mercat,
però és bona, no? Però dius, com pot ser que
la de telèfon sigui millor? Bueno, és que clar,
el telèfon probablement t'has gastat 1 .500
euros, o 1 .200, o 1 .000. Evidentment, clar,
ja és el triple de pasta de la que t'has deixat
només amb la càmera. I gran part del cost de
l'iPhone, imagino, que ve per la part de la
càmera, si no, per què li treu tan real estate
al telèfon, no? De fet, ja hi ha hagut pel·lis,
que s'han gravat amb iPhone. Molts videoclips
en la indústria musical cada cop més, els videoclips
es graven només amb iPhone. Hi ha tota una indústria
de complements per iPhone per poder gravar això.
És a dir, si tu ara busques equipament per gravar
podcast o equipament per gravar pel·lícules amb
iPhone, ja et venen tot. L'estabilitzador està
optimitzat per l'iPhone, els... pop filters,
els filters aquests per la veu, per l'iPhone,
els micròfons que pots endollar a la part de
sota, qualsevol cosa la pots endollar a l'iPhone
i està optimitzat per això. Per tant, aquí hi
ha una indústria. Si Apple ha fet això, no crec
que sigui coincidència, sinó que crec que és
molt intencional. Aleshores, així com van abraçar
la part de Shot with iPhone i crec que va ser
una gran campanya, que potser amb els anys la
recordarem com una gran campanya de màrqueting,
no sé si al nivell del Just Do It, però Déu -n
'hi -do, jo crec que de les millors campanyes
de màrqueting que s'han fet mai, crec que Apple
hauria de fer el mateix ara amb vídeo, perquè
al final tothom està fent vídeo, tothom està
fent vídeo, tots els continguts, fixat en totes
les... Hi ha no només les merdes de podcast que
s'estan fent... Allà fora qualsevol persona
fa un podcast, però fins i tot programes de tele
ja s'estan gravant amb iPhone. I el que no entenc
és la gent que segueix gravant amb la merda de
càmera que té l'ordinador i segurament tenen
un iPhone de 1 .000 euros allà sobre la taula
que no saben que ells el poden posar a sobre
la pantalla i tindran una qualitat de vídeo més
alta que la que graven les càmeres de TV3. Però
bueno, volia fer aquest petit apunt perquè al
final l'aspiració que t'ha de vendre Apple
avui en dia és la de... Tu pots ser el següent
creador de contingut que ho peti perquè el material
ja el tens. O sigui, el hardware ja el tens.
Ara et falten les idees i l'execució, però no
tens excusa de no tenir una bona càmera o un
bon dispositiu. El tercer punt que tinc, Àlex,
és un recorrent de les keynotes, és que el fenomen
aquest de la realitat virtual segueixo pensant
que és tot plegat un muntatge enorme. És una
conspiranoia que no deixa de marxar del meu cap
i la veu de Tim Cook cada vegada s'assembla
més a una cosa fabricada amb Eleven Labs. Jo
crec que hi ha un script i el posen la veu de
Tim Cook. Dius això. Aquests són els petits preàmbuls
que imagino que et vas saltar perquè el teu vídeo
va entrar directament ja a la carnassa, no? I
la cosa va començar amb uns AirPods nous. Els
has vist, eh? L'he vist. De fet, el de Tim Cook
ho subscric, però és que Tim Cook, jo sempre
ho dic, és una persona molt robòtica, per tant,
probablement se li genera l'efecte al reverse
uncanny valley, no? És que ell mateix... no
et creus que no sigui una intel·ligència artificial,
saps? Però no és que la intel·ligència artificial,
ui, potser ja s'assembla massa a una persona,
et fa aquell efecte raros, que tu el veus en
persona i probablement també t'ho fa, aquest
efecte, d'acord? Per mi és el reverse uncanny valley
i de Tim Cook. I el de les persones, si ho veien
al vídeo aquest, però jo crec que també té a
veure amb la... I aquí trencaré una llança a
favor d'Apple, eh? Que és amb l'òptica de com
graven els iPhones, d'acord? I et diré per què.
Jo ara me n'he adonat que els iPhones, ara gravant,
evidentment, ara estic fent unes 3 .000 fotos
al dia del meu fill, més o menys, i clar, què
passa? Quan el tens molt a prop i vas a fer una
foto, és hòstia, queda molt gran, no? I té aquesta
cosa que té com el zoom òptic que pots treure
'l cap a fora i en realitat jo no en tinc gens
d'òptica, però no sé si aquí hi ha una part
de software o una part de hardware, entenc que
és una combinació de les dues, i el que et fa
és com allunyar -te el telèfon. I aleshores queda
molt millor. I allà et genera un efecte que fa
més no arribar a ser l'ull de peix, però sí
que et dona com una certa sensació d'ai, saps?
Aquí s'ha generat alguna cosa artificial. I
aleshores potser és això, tio, perquè també ho
veig quan estic gravant el podcast, segons com
em posi, de vegades vull enfocar més o menys
del fons, perquè es vegin més o menys coses,
i me n'adono que quan passo d'un... no sé quin
és el llim d'A, de 1 .5, 1 .4, 1 .3, d'augmentar
la distància, no sé si és distància focal, però
ja m'entens el concepte aquest. Em fa l'efecte
aquest de dir, ai, ara es veu una miqueta artificial
i pot ser que sigui això. I de fet m'alegro
que estiguis trobant -li un ús al telèfon i facis
3 .000 fotos al dia perquè jo veig que no és
que estigui per sota la mitja, és que faig una
foto a l'any. Per Nadal, potser. No te'l canviaràs,
l'iPhone, encara que ara vingui amb les cobertures
de ceràmica, que és l'altra cosa que m'ha flipat
bastant. No sé ben bé com funciona això i té
pinta, i aquí me la jugo, perquè no ho sé, té
pinta que tu saps alguna cosa molt friqui de
les cobertures aquestes de ceràmica que em diràs,
això és l'hòstia en patinet i canviarà la indústria
dels telèfons per sempre, saps? Tinc un punt
sobre això. A veure, no sé si tant, eh? No sé
si tant. Però si tinc un punt sobre això, no
dono tant d'expectativa. Però el guardo per
la secció dels iPhones. Però abans, sobre això
que em dius de te'l canviaràs, veus, justament
per això, si m'agradés la fotografia i fos un
apassionat, veuria un motiu i una raó pel qual
un iPhone em semblaria un dispositiu econòmic
o relació qualitat -ús molt alta. Però és que
en el meu cas, Àlex, està molt perdut. Saps què
és el que més fa el meu iPhone? A part de...
Bé, no, és... Podcast i música i això, però...
Autenticador, és el meu autenticador. Merdes
de bancs i coses d'aquestes. Mira, et diria
que m'entusiasma més la idea d'uns AirPods
que no d'un iPhone. Els havies mencionat. Què
és el que t'ha molat d'aquests AirPods? Perquè,
precisament, una de les grans... L'única cosa
que per mi tenien interessant... Perquè la merda
d'aquella, ui, és que ara porten una cobertura
d'escuma per dins i per tant s'adaptarà millor
i farà més cancel·lació. O el tema de com circula
l'aire per dins. Molt maco el vídeo, com pots
veure, m'he mirat el vídeo, m'ha flipat, però
això no et fa un salt quàntic de 10x. L'única
cosa que et podria fer aquest salt quàntic és
la traducció automàtica aquesta, que gràcies
a Unió Europea no la tindrem. Aquesta idea és
interessant, guarda aquesta idea, perquè mira...
Veus? És que als AirPods li passa el mateix que
als iPhones, que t'estàs esperant com un salt
gegant de prestacions, qualitats, funcionalitats.
I no el veus, simplement és una cosa incremental,
que són els auriculars que més es venen i seran
els que més es seguiran venent. És el que sempre
diem, quan tens aquesta inèrcia, qualsevol mesura
incremental que vagis adoptant... Compound, com
es diu en català? Efecte compost. Efecte compostant,
no? Es va compostant amb els anys i és el que
tens, no? Que no veus molta diferència de l'iPhone
16 al 17, però si mires el meu dius, uau, venim
de molt lluny, no? I aquí passa una mica això.
Si mires el de Roosevelt, doncs... Exactament,
això. Però és veritat que et pares a mirar que
moltes de les coses que treu Apple ja les havien
tret molts altres telèfons fa molts anys. Hi
arriba un punt en què ja és pagar una miqueta
per endur -te de xocolata del lloro, que dius
tu. Sí, 100%, i passa el mateix amb els Airpods,
és a dir, com et diria... auriculars que tinguessin
monitor de freqüència cardíaca, n'hi havia abans,
els que vulguis, que tinguessin una cancel·lació
de soroll i aquí ja no vaig més amb l'algoritme
que sembla que el d'Apple és molt bo, sinó més
com amb aquesta espècie d'espuma que bloqueja
més so extern i per tant actues amb força bruta
perquè el teu mecanisme de cancel·lació de soroll
no tingui que tirar de... Una onda invertida
tan agressiva també existia, però bueno... Tu
m'has mencionat el tema de la traducció instantània
o al moment. Et dono una bona notícia i una mala
notícia, d'acord? Endavant. La mala notícia,
ja la sabies, que és que Europa no funciona.
La bona hauria sigut que aquesta funcionalitat
no és exclusiva dels Pro 3. sinó que funcionaria
amb els teus també, perquè evidentment la traducció
passa a l'iPhone, no passa als AirPods. I és
una funció que si visquessis als Estats Units
la tindries de gratis amb els teus dispositius.
És interessant com... No sé si has vist, el teu
vídeo incluïa la demo de la dona en el mercat
fent servir la tecnologia aquesta. Comprant...
Com es diu això, tio? Aquestes plantes, unes
flors, unes flors, sí. Sí, no sé, unes flors,
comprava... Vull dir, camèlies, però no ho sé
si són camèlies, però bueno, una flor d'aquestes.
Ja estàs arriscant molt i estic flipant amb el
teu coneixement sobre les plantes, perquè per
mi, jo més enllà de la margarita, no la veig.
Jo he fet un màster en botànica aquests últims
nou mesos. Interessant. Ostres, doncs, curiós.
T'ho deia perquè la traducció aquesta en temps
real és un llibre de Huxley d'aquests de...
distòpics portats al món real perquè crec que
ho hem comentat alguna vegada això que crees
una barrera lingüística molt gran entre tu i
el teu interlocutor quan portes els iPods i molta
gent a vegades ja ni et diu res perquè els portes
i no saps si estàs parlant o diu quan la gent
interactua amb altres persones i no se'ls treu
ja sé que els pots pausar però jo de veritat
sóc d'aquells una mica més antics que per respecte
me'ls trec perquè Em sembla de tan mala educació
parlar -li a la gent amb els Airpods posats.
I sé que ja socialment està acceptadíssim, però
és que a mi em segueix semblant, tio, digue'm
antic. Saps per què es fa? Saps per què es fa
encara? Perquè hi ha una classe social que no
respecta el tema dels Airpods que es diuen taxistes.
Els taxistes, per molt que te'ls posis, et seguiran
parlant. I mira que jo de vegades, admeto, tio,
sobretot l'altre dia vaig tenir un dia horrible,
vaig tenir un dia molt, molt dolent. I vaig anar
a parar un taxi i el tio no es va parar, saps?
O sigui, va fer com el d'allò que es parava
i al final va marxar i va agafar una altra persona,
no sé per què, saps? Vull dir, em devia veure
cara de, jo què sé, d'assassí en sèrie o alguna
cosa. Total, que em va posar molt mala llet allò
perquè a més estava plovent, jo arribava tard,
era el dia que m'havien estafat amb el cotxe,
val? I justament es para un altre taxi i, bueno,
em va tocar un d'aquests que, pobre, eh? Ja
tenia molt amb la seva vida. Però em va fotre
una xapa d'aquestes al·lucinants, no? I era
d'aquests que era com d'amic del món i que
ja em va explicar que havia estat vivint porà
i jo crec que encara no havia tornat d'algun
dels viatges que havia fet, no sé si m'entens.
I que al món li fa falta més amor, més comprensió,
clar, va arribar un moment que vaig dir, jo no
puc, o sigui, jo ja no puc amb això en les meves
millors condicions, eh? Jo en un dia bo no hauria
suportat aquesta tempesta de Paulo Coellisme.
i tota aquesta pluja de lliris. Però aquell dia,
molt menys, total, què vaig dir? Se'm poso els
AirPods, no? I no, no, no, va continuar. És que
un moment que vaig dir, mira, és que he de fer
una trucada, tio, em vaig posar, i t'ho juro,
eh? Em vaig posar a parlar amb el voice mode
de ChatGPT simulant una trucada. Jo no podia,
o sigui, em causa molt de rebuig. el tema de
la gent que és tan no sé com es diu en català,
avassalladora que t'atropella i a part que no
va saber llegir, que jo tenia una cara de merda,
saps? Estava completament destrossat i que em
va començar a porrejar bàsicament i a taladrar
i no podia. I és clar, inclús quan vaig començar
a parlar d'això encara estava donant -li la
llengua a ell, tio. Era com, mare de Déu senyor,
és que no callarà, tio, saps? Vull dir... Però
bueno, no ho sé, no, això per dir que sí, lo
dels airpods t'ho compro, però jo no crec que
creï una barrera, al contrari, o sigui, és que
sempre, fixa't que quan surten aquest tipus d
'innovacions el que anem a buscar és el per què
és dolent, no? I tu... No sé si ho has fet només
tu o ha fet més gent, no? Ja haurà dit, ai, mira
com s'aïlla aquesta persona. Hòstia, no, és
que potser aquella persona no hauria comprat
aquestes flors sabent que, hòstia, no parlo,
saps? Vull dir, va molt... Jo sempre penso en
aquest tipus d'innovacions a qui pot ajudar
realment, no? Vull dir, no m'importa l'èxpat
que se'n va a Bali i no es pot comunicar amb
la persona que li ven el matxalat perquè, evidentment,
doncs... l'expert en qüestió té zero compromís
social i zero manteniment de la cultura local
i el que faràs és parlar en anglès i ja està.
I o no anirà a llocs on no l'entenguin. Però
sí que altres persones que potser van forçades
a viure en llocs on no s'entenen i tal, sí que
és veritat que pot ser que això baixi les barreres
a dir, escolta, això em pot salvar la vida, no?
O tu estàs en un país en el que tens un accident
i vas a un hospital i, hòstia, en aquell moment
no estàs com per parlar anglès, saps? Pel que
sigui, doncs potser és una tecnologia que ajuda
a facilitar aquest tipus de coses. Ja sé que
m'he anat a buscar un exemple molt extrem, però
com que slow thinker no estava preparat per això.
Però jo sí que ho veig que no només ajudarà en
aquests casos, sinó que a part també ens ajudarà
a recuperar, o sigui, a revertir l'efecte de
la globalització lingüística que hem estat patint
tots aquests anys, que ha anat molt bé per certes
coses, per posar -nos d'acord que l'anglès
és la llengua del món, però com a causa d'això
s'han erosionat... milers de cultures i de llengües
al voltant del món, si d'alguna manera, gràcies
a aquesta tecnologia, inclús a la IA, podem recuperar
llengües perdudes o en greu estat de salut, jo
ho compro 100%. Per mi és la cosa més interessant,
el que hauríem d'invertir, a part de coses de
salut, que Apple hauria d'invertir això, jo
crec que guanyarien moltíssims adeptes. Crec
que no se m'ha interpretat correctament, és
a dir, soc molt pro aquesta tecnologia o aquesta
funcionalitat en concret. Intentava mencionar
que moltes vegades Apple tira la línia una mica
més enllà del que el contracte social actual
estableix. És a dir, mira, el cas del teu taxista.
El teu taxista, clarament, el contracte social
el feies servir com a paper de vàter per la nit,
perquè si tu poses uns auriculars, potser l'estàs
senyalitzant al món que no vols interactuar amb
l'exterior. Llavors, per això, aquí és on jo
et comentava que a mi em sembla... que quan et
vas a dirigir a una persona és de recibo treure't
els teus aparells auditius per dir -li, escolta,
estic parlant amb tu, la meva atenció és teva,
no et pensis que mentre et parlo m'estic escoltant
un podcast i no t'estic prestant atenció. Dit
això, en aquest tipus de casos en els que facilita
una interacció que abans no hagués sigut possible,
em sembla una molt bona aplicació. El que intentava
dir és que, de la mateixa manera que quan Google
Glass va aparèixer la línia de l'acceptable,
o sigui, la finestra aquesta d'Overton, de la
tecnologia, no estava ni a prop, aquesta, no
et diré que està lluny, però està quasi al racó
de la finestra. Però no em sorprèn perquè des
que van aparèixer pel món les Vision Pro, que
de veritat... no se n'ha sentit gaire molt a
parlar d'elles. No. Apple aquí no és que sigui,
no sé si la paraula és valenta, no sé si la paraula
és atrevida, però va posar al mercat un producte
que no estava molt a dins del marc del socialment
acceptable. I quan dic socialment acceptable
vull dir girar el cap i parlar amb algú a través
d'uns ulls projectats en una pantalla d'uns
cascos, que em sembla curiós. I em semblava curiós
el molt lluny que van voler arribar per crear
aquesta il·lusió d'estar parlant amb mi, aquests
són els meus ulls, malgrat que no ho siguin.
Possiblement no un moviment tan agressiu, però
sí molt més capilar en el sentit que arribarà
molta més gent que no pas les visions prou. De
fet, ara et diré una cosa a favor del que estàs
dient tu, ja saps que m'agrada portar -te la
contrària, però no, aquí fixa't que la majoria
de dispositius... tipus Airpods, s'han copiat
de l'Airpod, o sigui que d'alguna manera estem
convergint en una acceptació social que els cascos
primer han de ser sense cable, segon han de ser
blancs i tercer han de tenir aquesta forma i
que arriba a ser inclús semi -acceptable el tema
de portar -los sempre i d'interactuar amb la
gent així. Jo entenc el que dius, és un debat
filosòfic i ja l'hem tingut, em sona que ja
l'hem tingut, un episodi fa un temps, de si
s'havia d'aportar o no, però... Sí, sí, ja
hem parlat d'això. Clar, què passa? Que al final
això és una cosa tant de volum com d'allargada
en el temps, si això dura suficientment en el
temps com perquè s'acabi consolidant i que la
gent doni per acceptat que... Si tu els portes
posats pots fer -hi de normal i ja està. I sobretot
perquè el que acaba passant molts cops, que t
'oblides que els portes posats... L'altre exemple
segurament fa, ja diré una tonteria perquè jo
no havia nascut, però fa 40 o 50 anys potser
era la maleducació portar les ulleres al cap.
I per això ho feia mai ningú, saps? I tu et traus
a un lloc i et treuen les ulleres, no? Les ulleres
de sol, per dir alguna cosa. I a vegades em passo
dies sencers amb les ulleres de sol al cap que
jo no sé ni que les porto, saps? I estic aquí
per casa i dic, hòstia, jo encara porto les putes
ulleres, saps? Doncs acaba passant el mateix
amb els... Jo crec que per això el fet que siguin
difícils de recordar d'aquests portes posats
pot ser que faci que acabem normalitzant molt
més que això passa i que, per tant, s'acabi
consolidant com una cosa que la porta sempre.
També estic convençut que acabarem reduint totes
aquestes històries a algun altre dispositiu que
farà que no es vegi tant, perquè al final el
ser pots si t'ho recordaràs més que ningú. Però
l'altra gran campanya d'Apple en el seu moment
va ser la dels cascos. No sé si tenien nom aleshores,
simplement els cascos d'Apple i ja està. Potser
sí que tenien, els auriculars que van ser blancs
per primer cop i el que feia es veien i tota
la seva campanya eren ombres que ara amb un cable
blanc i que portava els auriculars posats i que
per tant destacaven. I van ser els primers blancs
i de volta van començar a aparèixer tot de cables
blancs amb auriculars blancs i s'ha quedat com
a estàndard que era... Així com abans tots els
auriculars eren negres, tio, si tu tens els auriculars
pre -2000... De l'hipotatge, si estem parlant
que potser pre -2004, pre -2003, tots eren negres
i de cap volta tots van passar a ser blancs.
Doncs ara mateix jo no veig mai ningú que porti,
encara que portin còpies barates de Temu o d
'on sigui, dels AirPods, totes són blanques,
tio. Per tant, socialment estem convergint cap
a això. Sí, i sobretot mai vulguis apostar en
contra d'aquest tipus de coses, és a dir, qualsevol
tendència de consum que ara et sembli una aberració
passarà per sobre de tu. Per exemple, la tendència
que semblava més impossible va ser la del que
comentàvem abans de les Google Glass. I mira,
vull dir, no han tingut ni que passar 10 anys
perquè hi hagi un producte que sigui socialment
acceptat i que estigui, a mi no ho sé, vull dir,
fa unes setmanes vaig estar als Estats Units
i tothom portava la Ray-Ban aquelles, que les
portava molta gent. però molta gent hi pensava,
uau, déu -n'hi -do. Hem passat d'unes Google
Glass on apallissaven la gent a les altres barres
de San Francisco a una cosa que és exactament
igual i estàs totalment acceptat per la societat.
Per tant, mai apostis en aquesta direcció perquè
sempre perdràs. Què dels telèfons? Perquè s'ha
parlat més aviat poc, però sembla que el gran
impacte ha estat l'iPhone Air, no? És a dir,
ja no pots innovar molt més i sembla que diu,
home, posem a fer el telèfon més prim de la història.
tot i que acaba tenint el voltito aquest que
dius tu, no? Però, hòstia, zero interès. Així
com l'última tenia el tema aquest de que amb
els nous telèfons potser servia pel intel·ligents,
no? Tenia com un, doncs bueno, tenia una miqueta
de molla, no? Però ara, no ho sé, jo no he vist
res interessant en cap dels telèfons que he posat,
vull dir, simplement és, ui, la pantalla millor,
més protegida contra les rascades, contra les
caigudes i hi ha més espai, no? M'ha deixat,
no fred, no, fredíssim, saps? Però bueno, vull
dir, més interessat potser les coses del watch
i poca cosa, simplement més temes de salut, que
és al final cap a on s'estan enfocant, però
telèfon, tio, res de res. Sobre el telèfon, el
que em va semblar divertit, a veure, estava rumorejat.
L'iPhone era aquest, ho sabia tothom que el
presentarien. Simplement només volíem la foto,
ja volíem saber com era, però era una cosa que
el rumor mil ja la portava. A mi, les coses que
em semblen interessants de l'iPhone és com s
'ha tornat quasi com això, que s'ha passat de
ser un producte tecnològic a un producte purament
de consum i ho notes com... detallets tontos
de la Keynote. M'has dit, a veure si em dones
coses d'aquestes entre línies de la Keynote.
Un exemple tonto és que quan van introduir l
'iPhone el primer, que va ser el 17, la primera
cosa que van mencionar de les seves característiques,
quina diries que va ser? La primera cosa, la
primera frase. Tal com et diu iPhone 17, i...
No, el xip no, perquè normalment sempre ho diuen
des d'endavant, però... Hòstia, podria dir el
tema, no sé, els live updates, les notificacions,
el... No? El Remote Island? No, Remote Island,
com es diu això? La illa aquesta? Els colors,
nen, els colors. Imagina't. Ai, vale, sí, sí,
és veritat. Bueno, això, els quatre colors aquests,
ja, ja. Sí, però ja fa temps que ho fan, això,
tio, els colors. Sí, però què és el que li importa
a la gent? I a més, no sé com li importen els
colors, perquè a tothom li posa una funda, però
bueno, em sembla curiós que... És una d'aquelles
coses molt curioses, de fet. Molt paradoxal,
perquè a tothom li posa una funda, per tant,
per què t'importen tant els colors? No ho sé,
però és la primera cosa... El real estate d'aquell
vídeo val diners, per tant, ser el primer que
menciones després d'anunciar el producte, home,
ha de ser important. Doncs el primer que diuen
és, sí, i aquest any amb aquests colors. No ho
sé, és com... quasi que el tracten com un element
de moda, saps? De fashion, que no pas de tecnologia.
Però em va semblar interessant. Llavors, el que
em comentaves de l'iPhone Air, sí, molt rumorejat.
A veure, jo crec que el que està passant és que
tens una línia de producte que és una part molt
substancial de la teva facturació i del teu volum
de negoci i al final, vulguis que no, la tens
que anar sense... Canviar grans coses, perquè
és allò que si una cosa funciona no ho toquis
gaire, has d'intentar buscar espais buits dintre
de les demandes de mercat d'aquell producte.
I semblava que podia haver -hi espai per un dispositiu
que tingués certes qualitats dels iPhones més,
no sé si en paraules professionals, però més
pros. però deixant de banda algunes coses que
potser la gent no valora tant d'aquests telèfons
per baixar una mica el preu i posar -lo en un
segment de mercat que està entre mig d'un i
l'altre i, a sobre, aprofitar i pujar -li 100
euros el preu a l'iPhone Pro perquè has colat
aquest al mig. Li ha tocat dir -se iPhone Air
perquè la seva capacitat és aquesta, no? És que
és un iPhone extremadament fi, però ja et dic,
acaba sent... una variació de la gama de producte
per veure si allà hi ha alguna cosa que funciona
o no funciona. Em recorda molt a quan van introduir
les mides i van posar l'iPhone Mini i l'iPhone
Plus, que al final acaba sent això, no? Buscar
espais de demanda que no estan satisfets en aquest
grup o en aquesta categoria de mercat per veure
si podem estirar o continuar munyint la vaca
fins al final. A mi això em recorda molt als
cotxes quan... Una vegada van exaurir el concepte
aquest que el sedan havia saturat el mercat,
te'l van treure el mateix cotxe amb coupé, cabrio,
station wagon, SUV, sport coupé, i et van posar
com tota la gama diferent que era el mateix cotxe,
però mix amb match, amb diferències de la carrosseria,
per intentar veure si podries estirar fins a
l'últim cèntim de la teva potencial demanda.
Em va recordar bastant això. Més enllà, és el
que tu dius, millores incrementals, tirant endavant
una línia de producte que vulguis que no té un
linatge nano que, bueno, ni la monarquia la té,
que porta 20 anys millorant -se i és un... possiblement
és el producte més exitós de la història, punt,
és a dir, sense més. Llavors, qualsevol... millora,
acaba sent bona. Detalls i coses que has mencionat
abans, interessants. Un, m'encanta el taronja
de l'iPhone Pro, no me'l compraria mai, però
em sembla el millor color que mai ha vingut un
iPhone. Després, interessant el que deies del
vidre ceràmic, en el terminal per davant i per
darrere. Una de les altres coses que molta gent
demanda o el problema que tenen és que, a l'haver
-se convertit en productes de consum tan habituals,
el principal problema que té la gent és que cauen
al terra i es trenquen. I és increïble quants
diners s'inverteixen en la ciència de materials
perquè no se't trenqui el telèfon quan cau al
terra. És allò que... com realment la demanda
és el que empuja la recerca. I em sembla increïble
que hagin de córrer tantes milles per solventar
un problema tan trivial. També el canvi de material
del titani a l'alumini als iPhones Pros, que
feia molt temps l'havien canviat per un tema
de lleugeresa, ara ja... Jo crec que... Veus?
És molt interessant aquest punt, també. El fet
d'introduir un iPhone tan fi al mig de la gama
t'ha donat més espai. per poder potenciar aquesta
part de pro en el dispositiu més premium i fer
-lo molt més robust, no? I abraçar molt aquestes
més qualitats de dir, escolta, anem a posar -li
més bateria, anem a fer -lo més pro de veritat,
no? I han abraçat a saco el concepte aquest de
plató, del tiplar de la càmera, no? Que ara ja
és superprominent, no? Abans volia ser com molt
discret per no... És curiós, eh?, això com ha
evolucionat, que abans volies ser molt discret
perquè la càmera no sobressortís del dispositiu,
ara ja és, no, o sigui, ara ja és, posem -hi
un telescopi aquí darrere, saps? És curiós. I
després també, no?, el que deies tu aquí darrere
de com s'ha anat convertint en un element de
moda, no?, com hi ha els accessoris. que ja et
venen la cinta aquesta que es penja al coll,
que al final això, vull dir, acaba generant un
ecosistema extremadament rentable sobre el dispositiu,
però que són com els upsells que t'endús, perquè
a la majoria d'experiència la gent arriba a
l'Apple Store, se'n porta l'iPhone i li diu,
ah, vols que t'hi posi la funda aquesta? Ah,
sí, ah, doncs saps que vols que també t'hi posi
la cinta aquesta? I clar, vulguis que no, següent
cosa que saps és que t'has gastat 120 euros
més en upsells. I dius, hòstia, no sé d'on han
sortit, però clar. i possiblement són els productes
amb el marge més elevat que tenen a la seva línia
de producte. És curiós l'iPhone, eh? Sí. Bueno,
les coses de l'Apple Store, és que són molt
llamineres, tio. Vas a l'Apple Store i en realitat
dius, hòstia, ai, m'ho compraria tot, saps?
Però, bueno, estàs intentant evitar -ho, tio.
Això hi ha coses, són molt més cares pel valor
que realment t'aporten. Jo no tinc molt més
sobre les merdes d'Apple. I tampoc tens molt
més temps, eh? No tinc molt més temps, però per
això volia dir que, segons com vagin les següents
presentacions d'Apple, d'històries, igual et
diré que no fem més episodis d'Apple, tio, perquè
és un autèntic frau a nivell de presentació.
Té més sentit centrar -se en certs debats més
filosòfics, no? Tipus el de, hòstia, el tema
del cert, pots aportar o no. O té sentit les
Google Glass, tio, les Vision Pro, saps? O sigui,
al final, la poca gent que conec que les té,
que diu, mira, arriba un punt en què... et canses
del mal de cap que et donen i les has fet servir
per un parell de coses, saps? I ja està, saps?
Bueno, doncs ja està. Per aquell parell de coses
t'has deixat una bona pastarrufa. En fi, això
surt dilluns, si no ho vaig xerrat, no? Aleshores
estem a temps. d'anunciar que el dijous tenim
dos, no un esdeveniment, sinó dos, ho dic perquè
la gent que està al Patreon potser ens hem confós
més que els hem informat, perquè un dia vaig
enviar un missatge de, ei, tenim la propera sessió
d'esmorzar a Forquilla el dijous, i del cap
d'uns dies vaig passar, dijous tenim l'episodi
indirecte, és a dir, ja sabeu, amics i amigues,
que tot i tenir un podcast, el nostre fort no
és la comunicació, precisament per això tenim
un podcast, segurament, que és per millorar,
Aleshores, la gent de Patreon ja han estat informats
i informades que tenim l'esmorzar de Forquilla
el dijous a Palmatí. Els detalls, per poder -vos
-hi apuntar, us heu d'apuntar al Patreon. I
per la tarda tenim el Roger Casals com a convidat
del primer episodi després de l'estiu en persona
que fem al Barcelona Media Hub. I també per apuntar
-vos -hi a través de patreon .com barra focaterra.
i ens veiem el dijous vinent.