Fem una miqueta de resum o què de com ha anat
la primera meitat de l 'any? Perquè jo també
tinc ganes de fer una mica de repàs. Crec que
hi ha força aprenentatges, crec que tinc moments
divertits, coses que no ens esperàvem i no sé
com has vist tu la primera meitat de l 'any pel
que fa a foc a terra, Marc. A mi, mentre no faci
fer prediccions, tot bé. No, les prediccions...
pitjors que les nostres no poden ser que al final
del primer any jo vam dir, ui, sí, farem vídeo,
saps? El pla de màrqueting aquell que vam fer
de... No sé què collons vam posar, que havíem
de col·laborar amb les ràdios i les teles i no
sé què, i faríem marxandatge, i al final no hem
fet res, tio, de tot això. Que a la Corpo ens
donarin la subvenció, no? Exacte. Sí, perquè
ens la donin, potser l 'hem de demanar, també,
saps? Ens va passar a tornar -la a demanar, per
tant, és difícil que te la donin si no la demanes,
és bastant complicat. No, és que com a aprenentatge
es pensava que volies dir de... O sigui, resum
de l 'any o resum dels aprenentatges, jo havia
entès com, calla, calla, que ara fem aquells
del desembre, saps que fem un com de prediccions
i un de resum de l 'any, i ara però també el
fem a meitat de l 'any. No, perquè jo no me 'n
recordo de tot el que hem dit, no? És més una
miqueta de sensacions, ja que hem fet aquests
quatre episodis en directe, quatre episodis en
directe, hem fet... Sí, quatre o cinc episodis
en directe ja l 'hem fet, no? I, bueno, la combinació
aquesta. O sigui, tu com ho estàs veient? Va,
comencem per aquí. O sigui, el tema dels episodis,
gravar -los en presencial versus en remot. Tant
els que hem fet tu i jo sols, que en vam fer
un parell, com els que hem gravat amb convidat.
Correcte. Et corregeixo. Crec que són cinc els
que hem fet. Me cago en Déu. A veure. Podria
estar equivocat, eh? Això, let's... Let's settle
now. Jo diria que en directe, video streaming,
tenim quatre. No, no, quatre. Vam fer l 'especial
150, el directe que vam fer tu i jo per provar
el... Ah, no, clar, tu t 'has comptat el Vaif,
o el de... Estic comptant el de Mataró. No, jo
deia en Estudi. Ah, val, llavors són quatre.
Està bé, el de Mataró també... Podem comentar
també aquests, eh? Però comencem pels de... O
comencem pels... És veritat, comencem pels de
festivals que no els tenia ni en compte, o sigui,
tu imagina't. Vale, oh no, doncs si comptes festivals,
llavors són sis. Aleshores són sis, exacte. Però
bueno, hem de tenir un primer que va ser el del
Vice Festival, aquest que pràcticament, per no
dir no pràcticament, sinó que no va venir ningú,
però bueno, un festival també poc conegut i molt
fora també de la nostra demografia. I després
el de Mataró, que sí que va estar millor en aquest
sentit. Sí, el de Mataró està més organitzat.
Perquè, mira, si vols un aprenentatge tonto,
per tots aquells que vagin a muntar un digalifira,
espectacle, event, esdeveniment, posa -li el
nom que vulguis, si has de fer un espai de podcast,
o no li posis l 'expectativa del públic mentre
fas altres coses, o mata totes les altres coses
i centra l 'atenció en aquell... perquè si no,
què passa? Que la densitat de persones en els
punts és baixa, a menys que tinguis un Mobile
World Congress, i si fas un event on necessites
una densitat de població molt alta en aquell
lloc i que hi hagi molta càrrega de persones,
o A, o mates la resta i fas allò extremadament
interessant, o B, tanques, com van fer molt bé,
jo crec, la gent de Mataró, que va fer com un
espai semi -obert que tenia molt sentit per simplement
ser una gravació en directe. però que donava
pas a que la gent es sentés i es posés allà d
'una manera informal. Això va estar molt bé el
de Mataró. I et dic que és aprenentatge perquè...
Com es deia? Vibe Festival, l 'altre? Sí, oi?
Sí, exacte, el Vibes. Clar, si tu li demanes
a algú que escolti un episodi d 'un podcast que
possiblement no ha escoltat mai a la seva vida,
li estàs demanant possiblement una cosa molt
gran per al tipus de transacció que necessites
en un festival d 'aquests. Clar, aquesta que
jo crec que va ser també un... No ho sé, des
del desconeixement, es va notar molt que el de
Mataró ens coneixien i que havien escoltat el
nostre podcast i que per tant ja sabien què és
el que s 'anava a fer i què és el que podíem
oferir, que l 'audiència, els destinataris eren...
es solapaven directament amb el que hi havia
a la conferència versus l 'altre festival, el
Baix Aguet, que era orientat a la generació Z,
que ni ens coneixien ni sabien a què anaven.
Per tant, primer que tampoc hi havia molta gent,
per tant és normal que no d 'això, però si a
sobre anem dos pollavelles com tu i jo a parlar
de les nostres coses, doncs no hi havia connexió.
D 'altra banda, també el tema aquest de... aïllar
-ho acústicament en cap dels dos festivals. I,
de fet, això és un tema que passa també a les
conferències, passa al mateix moment al World
Congress, i és posar també potser una certa complexitat.
Si tu vas a gravar podcast, és molt difícil fer
-ho sense un entorn de tranquil·litat barra silenci
al voltant teu. A mi em costa molt, però ja no
només el podcast, a mi em costa molt mantenir
l 'atenció de les coses, per lo general, però
si a sobre hi ha molt soroll al voltant, sí que
t 'any, per exemple, el Mobile, jo cada any dirigeixo
algunes sessions al Mobile i tal, I era especialment
molest tot el soroll que hi havia, o sigui, de
no sentir els convidats. Si jo estava fent preguntes,
hi havia d 'especular sobre què m 'havien contestat
perquè no el sentia directament, saps? O durant
uns minuts. Em sembla que després ho van corregir
i internament, pel pinganillo, ho anava sentint,
no? Però, hòstia, és que és molt molest tot el
soroll de la gentada, del públic, soroll ambient,
i ara en algun lloc es fa algun espectacle i
tot això. ja en sessions, en directe, es fa molt
difícil de portar, però clar, tu imagines un
podcast on realment sí que t 'has de concentrar,
t 'has de posar més en el paper aquest del que
estem fent, o sigui, més enllà de ser entrevistador,
doncs aquí a Focaterra, com a co -host, tenir
una conversa amb un cert nivell de presencialitat
i de profunditat amb tu, no?, i poder -me concentrar.
És complicat. El de Mataró va ser molt complicat
per mantenir inclús interrupcions, saps? I d
'hòstia, organització cridant, ara aquí, ara
cap allà, ara no sé què, i era com, no es pot,
no es pot, amb la qual cosa, si ho heu de fer,
busqueu un espai també mínimament aïllat, acústicament.
Fins aquí les fires i els esdeveniments i els
festivals. Ara els directes. Abans que res, petita...
menció o falca publicitària pel Barcelona Media
Hub, sí o no? Sí, sí, sí, sí. Marescut, eh? Molt,
molt marescut. Estic molt còmode allà, eh? Vull
dir, realment ens ha agradat molt, el tracte
és molt bo, he de dir. Vam començar anant -hi
pel especial 150 episodis i això ens va agradar
tant. Si recordeu... El Marc va començar dient
això és la pitjor puta que m 'has fet a la vida.
És com una pedra a la sabata que portes arrossegant
tota una setmana i que no saps com treure -te
-la de sobre. I al final vas acabar demanant
que ho fessis cada setmana, cabró. Em va destrossar
la setmana perquè, mira, si hagués sigut dilluns
al matí... El mateix dilluns al matí m 'hagués
donat compte que era una bona experiència i hagués
passat una bona setmana, però ja em vaig llevar
el dilluns al matí pensant Ostres, el dijous
tens això? Ja va ser una setmana de merda, tot
el rato estava pensant en que el dijous tenia
allò que em venia zero de gust fer i després
em va encantar i vaig pensar això és que ho podries
fer cada dia. M 'agrada molt, eh? M 'agrada molt.
T 'ho vas passar molt bé perquè al final de la...
És que és molt bo, tornant a veure l 'episodi,
vam tornar a veure a casa fa poc, i el tema de...
Com comences tu? Super incòmode. On és la meva
càmera? O sigui, d 'allò de dir com persona que
està fora de... Ja no fora de la seva zona de
confort. O sigui, la zona de confort és una altra
galàxia. Tu estàs al deberan, bàsicament, i jo
estava a la Terra, on és la teva zona de confort,
saps? I tu estàs llunyíssim. I com fas aquesta
transició de a poc a poc anar -te agafant, sentint
-te bé i dient, ah, doncs no està tan malament
això autoconvencent, i al final de l 'episodi
dient, tio, tio... Això mola molt, això ho hauríem
de fer cada setmana. És molt èpic aquest final.
És que a mi quan algú em diu, escolta, aquesta
és la teva càmera, és que són d 'aquelles coses
que et trobes per primera vegada a la vida. La
gent a vegades et diu, mira, aquest és el teu
llibre, aquesta, no ho sé, és el teu plat, però
mai ningú et diu aquesta és la teva càmera. Llavors
ja que em va dir la meva càmera, el meu cap va
a cortocircuitar. Saps això que diuen que les
memòries, o sigui que tu en realitat no te 'n
recordes perquè quan tens una vida molt rutinària,
El teu cervell el que fa és com una compressió
gegant de tots els esdeveniments i simplement
tens una vaga recol·lecció del que has estat
vivint, a menys que et passi alguna cosa molt
significativa. Creu -me que quan per primera
vegada em van dir aquesta és la teva càmera,
això és una cosa que jo recordaré sempre. I això
va ser, és que clar, en realitat això va ser
l 'octubre de l 'any passat, estic parlant del
resum de l 'any d 'això, però clar, aquest en
realitat va ser l 'octubre, em van dir començarem
a fer -ho això cada mes, va, un cop al mes, no?
I de cop i volta, doncs ja fins al... Què va
ser? Fins al maig? No vam tornar a fer un altre?
No, el maig vam fer el Ganyet, o sigui, jo diria
que va ser... Què vam fer? El març, el segon
directe. És que, realment, mira, el Ganyet va
ser el 16 de maig i el de Parlem el 19 de juny.
Con lo cual, hòstia, francament, els timings
no els hem portat molt bé. No, perquè va venir
el festival pel mig i llavors sí que vam fer
un tu i jo sols primer, llavors, bueno, doncs
potser el festival va venir el març i ens vam
columpiar una mica, però sí, sí, ens va agradar
molt, però no... No vam predicar molt bé el que
dèiem, però sí, sí, enamorat del sistema, eh?
Jo, per mi, un cop cada dues setmanes, i si fos
cada setmana, també estaria content fent -ho,
eh? Ojo! Ens estem venint amunt, per tant. No,
ho dic perquè vam dir de fer un cop al mes, que
és el que ara estem intentant respectar, no?
O sigui, març, el que vam fer tu i jo un altre
cop, com per... Per aquí dintre del Barcelona
Media Hub, el de 150 episodis el vam fer en un
estudi, però no era l 'estudi habitual, llavors
vam dir... fer una o una altra encara per acabar,
com que fa sis mesos que he passat entre un i
l 'altre, d 'acabar de fer, d 'acabar de... tornar
a entrar en la mentalitat de gravar episodis
i després ja començar a portar convidats. És
una miqueta com quan jo fa molt de temps que
no em faig un tatuatge, rotllo que fa sis mesos
o un any que no em faig un tatuatge, dic, hòstia,
no estic amb mentalitat de tatuatge. Vaig a fer
un de petit, m 'agendo per fer un d 'una hora.
per tornar a entrar en la mentalitat aquella
de dir, espera, realment vull fer això, i que
si he de tenir el remordiment de compra, que
no sigui una cosa molt gran, no? No m 'hagi compromès
amb un tatuatge de quatre hores, que després,
hòstia, quina feinada aquí, perquè té molt més
manteniment. Faig un de petitó, que mira, si
m 'emparadesso, probablement ja he tornat a entrar
a la roda, i llavors, quan ja l 'he fet, ja dic,
ah, sí, sí, realment m 'agrada molt això, vaig
a fer -me 'n, i després ja m 'agafo el gran.
Doncs aquí vam fer el mateix, no vam fer aquest
segon directe, aquí vam tornar a fer -ho jo,
A mi una de les coses que m 'agrada és que té
la part aquesta de l 'accountability social,
que portem públic. Per tant, d 'alguna manera
ens estem posant com uns deures i tenim una responsabilitat
envers la gent que ve de públic i que és estrany
tenir -los al voltant perquè no els acabes de
poder veure tal com estem situats a la taula,
però he de dir que m 'agrada perquè sobretot
hi ha una prèvia i un post. És el pre. Grava,
arribes, estàs allà esperant i comentes la jugada,
inclús si ha vingut el convidat i tal, però sobretot
el post de després anar a fer un cafè, unes cerveses
amb tot el grup. I això crec que és maco. És
com un complement a l 'esmorzar de forquilla.
Malgrat que em vaig perdre a l 'últim post, m
'agradaria institucionalitzar -lo més. Jo crec
que potser hauria de ser part del paquet de l
'experiència. S 'hauria de vendre com una part
del procés i no com alguna cosa orgànica que
passa després. Perquè vam planificar moltes coses,
Marc, que tu no ho saps. És a dir, l 'últim post
no va venir, llavors vam anar amb la gent que
tenia audiència a fer el cafetó de rigor. I la
veritat és que van sortir idees de convidats
i convidades molt bones i sobretot altre tipus
de feedback que crec que podem incorporar als
episodis habituals. De la part de públic, hi
ha alguna cosa que diguis? No ho sé. A tu t 'agrada?
T 'incomoda que tinguin públic? Abans de la part
de públic és que no puc parar de pensar en l
'analogia que has fet amb fer una petita prova
abans d 'agafar el definitiu i amb l 'última
cosa que jo podria pensar en aquest concepte
és en un tatuatge. En quin món em fas una prova
petita? És que, a veure, això ha sigut igual.
Aquesta és la teva càmera. O sigui, tu realment
tens aquesta conversa interna, la de... M 'he
de fer un tatuatge, però no estic mentalitzat,
per tant me 'n faré un de més petit. Sí. És que
tot plegat és un sense sentit gegant, perquè
si tu ja vols un tatuatge, llavors si tu saps
que aquell no et convenç, què et fa pensar que
un més petit et convençarà si no és el que tu
volies? És que els dos són permanents. Marc,
és molt difícil viure dintre del meu cap, però
t 'ho puc explicar amb dues analogies que potser
sí que una la podràs compartir fins a cert moment
de la teva vida, l 'altra no. Una és quan fa
molt de temps que no beus alcohol. dius, no puc
ara sortir a fondo una nit amb els col·legues
i fotre'm vuit bolldams com els meus, jo què
sé, la meva joventut, no? Dius, hòstia, si has
passat molt de temps... Bueno, doncs potser la
primera nit t 'ho prens més amb calma, perquè
les dues voldams aquelles t 'envien a l 'estratosfera.
És a dir, jo, per exemple, durant la pandèmia,
els tres mesos de tancament, vaig dir, doncs
no vaig veure el cor, jo estava sol a casa, però
no vaig ser d 'aquests que veia a casa. I vaig
dir, doncs faré neteja, saps? M 'anirà bé tres
mesos, bueno, no sabia quant de temps havia de
durar, però van ser tres mesos de neteja. I el
primer dia que, el primer o el segon dia que
vam sortir i tal, me 'n recordo d 'anar a prendre
alguna cosa i... i de tranquis, fotre'm dos bollams
i tornar a casa i dir buà! He sortit volant per
l 'estratosfera, sort que ja toc de queda. O,
i aquest potser el pots compartir, però hi haurà
un que no, és, si portes molt de temps sense
menjar picant, no et passis el primer dia tampoc.
Has de fer -ho gradual, perquè si no... pot tenir
conseqüències, a nivell d 'estómac i a nivell
d 'altres parts del teu cos, on molta gent que
no està acostumada a menjar picant no sap que
allò pot arribar a picar. Beure sol és trist,
eh? Totes les coses addictives molen més fer
-les en grup, sí o no? Menys els videojocs. Videojocs?
Quan he estat addicte a videojocs, dic jo que
no tenia ganes de compartir -los amb ningú. Videojocs
d 'una sola persona, saps? Però sí, home, sí,
sí, veure sol és trist, tio. Però bueno, per
sort no he tingut aquest problema jo. És curiós,
això és una bona reflexió, el fet que les coses
addictives funcionen millor en grup sempre. És
a dir, si has de fer alguna cosa malament, millor
ho fas amb gent, saps? És com una certa acceptació
social. De fet, moltes d 'aquestes coses tenen
el component aquest que són menys tabús si ho
fas compartit amb gent, saps? És a dir, hòstia,
vaig a fer una malifeta però la faig amb gent,
és com, bueno, l 'estem fent en grup, saps? No
passa res. Vull dir, vas a fer el gamberro tu
sol. Tu no sortiries a fer el gamberro tu sol
per Barcelona, però vas en grup i no sé què.
Pot ser que quan ets més jove o sota la influència
de coses, t 'enguriles una mica i mira, saps?
Si fas alguna malefeta però has fet en grup i
et sents menys culpable perquè la culpa queda
com distribuïda, saps? Però bueno, ja està. Tirem
el rellotge enrere, sisplau. Abans que em justifiquis
a la manada. No, no ho puc. Com funciona això?
Parlo del tema de portar públic. El tema de portar
públic i si tu t 'has sentit còmode amb el tema
de tenir públic o si tenir una audiència, veure
la cara, perquè clar, el podcast, el respecte
o diferència de fer esdeveniments en directe,
que és d 'on vinc jo, que ja estic acostumat
a tenir gent en directe, a mi em va passar el
procés contrari. Em va costar molt acostumar
-me a no tenir un públic. I no poder llegir les
reaccions del públic i de l 'audiència. No poder
llegir cara, no saber si això està sent interessant
o està sent una merda i, per tant, s 'ha de posar
una miqueta més d 'atenció, de fer una pausa,
de fer una miqueta de xou. El podcast, com un...
Tu ho llances i ja t 'arribarà feedback si t
'arribes. Una miqueta és parlar -li a una paret,
en principi. A mi la que m 'agrada més és la
de posar -li cara a gent que t 'escolta i no
coneixies abans. Parlo pel David, per exemple,
que va venir, o el Pau, que no el coneixíem abans.
penses... Podrien ser els meus amics, saps? És
com una unió còsmica que al final funciona i
acaba tancant el cercle. A mi aquesta part m
'ha fet molta il·lusió. El que tu dius, eh? Més
també com llegir, encara que sigui de refilón,
les reaccions de la gent, però... És poca gent
com per dir que tens por escènica, no? Nota...
No t 'ha condicionat, per exemple, a pensar,
hòstia, no puc dir certes coses perquè... No
ho sé, saps? No t 'ha incomodat? No t 'has tallat
en algun moment per dir, ui, no, no, espera,
aquí hi ha gent, saps? Vull dir, versus el, vaig
a llançar tonteries al micro quan parlem tu i
jo des de casa, perquè total, aquí no hi ha gent,
no hi ha reacció immediata. Jo crec que em surten
més tonteries en directe que... Ets més pallasset?
No sé si el concepte és pallasso, jo crec que
el concepte és que aquí sí que... Encara que
tu diguis que no ho veus, jo sí que quan estic
parlant estic pensant, uau, cuidado, que això
ho sentiran moltes persones. En canvi, ella no
té aquella sensació, no sé per què. I hem convidat.
T 'has sentit que t 'havies de tallar més o no?
Sí, però pel fet que t 'has de moussar la llengua
moltes vegades perquè el protagonista és ell
i no tu. I això és un canvi de xip. Però no pel
tema de dir... Bueno, no vull dir coses per no
incomodar i tal. Bé, no, ja has vist que hem
dit algunes bajanades que possiblement no hauríem
hagut de dir en algun moment. Bueno, va haver
-hi un silenci molt incòmode al final del Trivial
l 'altre dia, saps? Ai, del Trivial, del Monopoly.
Fins aquí, fins aquí. No, no, no, he de dir que
d 'haver -ho tornat a veure, saps, vaig dir,
hòstia, quin moment més incòmode, ja em va semblar
incòmode en persona, però bueno, què de l 'experiència
dels convidats? Bueno, tampoc he compartit, però
el tema del públic, a mi, al contrari, jo ja
ho dono per entès, que a mi m 'agrada que hi
hagi públic i m 'agrada que s 'involucrin i que
sigui gent tan maca com la gent que tenim, però
sobretot perquè dius, hòstia, després... aporten
tant o no diré més que el convidat, però vull
dir que aporten moltíssim també en el post i
el pre, saps? Que tenen coses superinteressants
i qualsevol de les persones que tenim d 'audiència,
més o menys, podria ser convidat o convidada
al nostre podcast algun dia. M 'has preguntat
pel convidats, oi? Sí, convidats. Què tal l 'experiència
de convidats? A veure, l 'experiència és que
canvia totalment la dinàmica del que tu i jo
fem i t 'has d 'acostumar. És una persona que
tota la vida ha anat amb bici i ara li diuen
que té que remar al mar. Sí, en tot es fa esport,
però fa coses diferents. Segur que s 'adapta
i ho farà bé i s 'aplicarà molt, però canvia
molt la dinàmica. O sigui, tu i jo quan gravem
és una cosa extremadament informal, que més o
menys és un format que tenim apamat, sabem quan
no tenim res a dir, sabem què dir, una cosa més
senzilla. Allà has de... En lloc d 'intentar
fer lluir el tema, és a dir, aquest podcast com
funciona? Intentem construir un tema i a base
d 'escoltar -nos mútuament intentem construir
alguna cosa entre les aportacions dels dos que
és millor de la suma de nostres pensaments independents.
Allà és diferent. Tens un convidat i has d 'aconseguir
que tregui. o les màximes estupides possibles
o que llueixi el màxim possible i clar, el teu
paper canvia completament i has d 'ajustar el
teu cap per això és molt natural perquè tant
el Ganyet com el Xavi tu els coneixies més que
jo, jo els coneixia zero per tant, crec que la
relació que tenia que hi havia era diferent la
teva i meva versus ells però és que era gent
molt fàcil, fàcil de parlar, vull dir, fàcil
d 'entrar i de treure 'ls -hi coses, vull dir,
no ens hem trobat amb cap diva encara, saps?
No hem portat les Kardashian al xou. No, però
és veritat, la reflexió és bona, la de dir ja
no som les estrelles del xou, no som el centre
d 'atenció, i és com... quan portes la dinàmica
aquesta de que només parlem tu i jo, però és
veritat, jo ho he trobat supernatural perquè
jo ja porto molt de temps entrevistant gent i
qualsevol. El que sí que, per exemple, en el
meu cas, m 'he trobat més dificultat en què sense
saber -ho, potser per desconeixement de com anava
aquesta dinàmica de programes, mai havia tingut
jo un co -host en aquest sentit, un co -presentador,
que m 'he trobat sense voler dirigint, fent de
conductor del programa. A mi m 'està costant
molt És el teu paper, per això... Conduir el
programa i fer contingut, saps? O sigui, és el
que m 'està costant. Mira, de la mateixa manera
que quan a casa, no sé si et passa a tu, però
hi ha aquests moviments reflexius que, jo què
sé, es posa l 'enceladera al mig de la taula
i ja l 'agafa la mateixa persona per servir,
saps? Són coses que no es pregunten, que surten
de manera orgànica dintre les dinàmiques familiars
o de la taula. En aquest cas... Tu i jo mai hem
parlat que tu series el director d 'orquestra,
però és aquella cosa que ja se sabia, saps? Cosmicament
ja se t 'ha posat en aquesta posició, sense haver
-ho demanat. Hòstia, doncs no ho sé, eh, tio,
què vols que et digui? Vull dir, a veure, que
no em desagrada, però em posa en un estrès o
una situació de tensió que no m 'esperava, no?
Perquè dir, hòstia, de cop i volta he d 'estar
pendent del tempo, saps? He d 'estar controlant
els tempos d 'això i dir... I tenim molt a dir,
saps? A més, em fa molt curt. que duri una hora.
Hòstia, bueno, el poder... Em sap greu haver
de tallar i dir, hòstia, 10 minuts per això,
10 minuts per això, altre, i se m 'acaba fent
curt el programa. Però bueno, no ho sé. I estar
pendent de, també, el que vaig a dir i totes
aquestes coses. Hòstia, si em costa mantenir
atenció, doncs imagina't si a sobre he de pensar
en... Queden 23 minuts. Aguanta'm el pensament
perquè has dit una cosa que possiblement és de
les... més rellevants de totes i se m 'hagués
passat si no ho haguessis mencionat. Nosaltres
crec que etimològicament només tenim una manera
de referir -nos al temps, que és com el temps
a nivell de minuts, segons, o avui és juliol
i demà o passat serà agost. Però crec que els...
patinaré per... Són d 'aquestes merdes que en
directe funcionen malament perquè ho tinc que
revisar això i és informació que tinc al backlog,
o sigui, la tinc que rescatar, però intentaré
treure -la el més sencera que pugui. Diria que
eren els grecs que tenien dues referències al
temps, que una es deia Kronos i l 'altra es deia
Kairos. Kronos és l 'equivalència aquesta, la
dels temps de calendari, i el Kairos és la percepció
que tu tens de com passa el moment, o sigui,
una experiència és l 'experiència de calendari
i l 'altra és l 'experiència viscuda. Què passa?
Que nosaltres... Analoguem una amb l 'altra,
però no té per què. És a dir, perquè a vegades
una s 'accelera més que l 'altra. És a dir, hi
ha moments que passen molt a poc a poc a nivell
de percepció i hi ha moments que passen molt
ràpid a nivell de percepció. El podcast en directe
et diria que és un dels moments que té un Kairos
més accelerat. Me cago en la... No m 'esperava
que em sortissis per aquí. És curiós perquè,
clar, és una paraula que de grec antic a grec
modern ha canviat perquè en grec modern Kairos
és temps de clima. Saps? Vull dir que, aleshores,
no sé fins... Bé, ja et dic que és una recol·lecció
molt vaga d 'ítems que tinc al meu cap. O sigui,
pot ser que això ho hagi recol·lectat així i
m 'hagi sortit malament en paraules. Però jo
juraria que els noms són aquests. Però que el
concepte que els grecs tenien dues maneres de
mencionar el temps... I que tu em diguis que
Kairos és clima en grec ja em dona molta tranquil·litat,
perquè això vol dir que tan malament no anava.
No, no, té tot el sentit del món. És difícil,
ja et dic, a mi m 'està costant gestionar -ho,
vull dir, ho faig, i ho faig de bon grat, i m
'agrada dir que estic disfrutant més que mai
el tema del podcast, perquè ja últimament he
arribat a la reflexió que el podcast en remot,
i crec que ja ho he parlat això abastament, i
de fet ho he posat també a la meva newsletter
i tal, que... que, hòstia, estic molt desencisat,
molt desencantat, i m 'agradaria deixar -ho de
fer en la mesura del possible, no? O sigui, ja
deixar -ho com un recurs, de dir, hòstia, una
setmana per alguna cosa, no es pot gravar en
persona, doncs gravem des de casa i cap problema,
no? De fet, inclús amb el podcast de Mars Bays
també estic deixant de fer -ho, i estem ja gravant
només en persona, perquè, bueno, pel tema de
la connexió, pel tema de la presència, pel tema
de... que potser també et surts de la zona de
confort. i t 'obligues a fer un esforç i que
inclús hi ha com un cert reconeixement de que
et convido a una sessió de Zoom, entres allà,
t 'entrevisto mentre emmises el correu i au,
saps? I qui dia passa any empeny. El fet aquest
de poder quedar amb algú, el cites a un estudi
i li dius, no, no, que això és seriós, vull dir
que tenim milers d 'escoltes per episodi. que,
hòstia, fixes en els dos nostres primers episodis
que tenim en vídeo, ja també, saps? Vull dir,
amb no res, ens vam plantar a dos mil i... dos
mil llargues visualitzacions a YouTube, no? Vol
dir que hi ha alguna cosa, aquí, i aleshores
el fet de gravar -ho en vídeo, en persones, en
públic, amb convidats respectables, doncs és
un cop d 'autoritat, també, de dir, no, no, o
sigui, hem arribat. Hem arribat fins aquí i tenim
molt recorregut, no? I deixa'm dir també una
altra cosa que tu has mencionat abans, que el
tema aquest de... Hòstia, no, jo faria dos cops
al mes, un cop a la setmana. Jo també, saps?
Vull dir, és qüestió de trobar la dinàmica de
cara al setembre, o sigui, avissem, perquè no
sé quan sortirà aquest episodi, però durant l
'estiu no farem esmorzars de forquilla ni episodis
en directe, però al setembre tornem. Jo... La
intenció és gravar -ne dos al mes, en directe.
I si a poc a poc veiem que és factible fer -los
cada setmana i la gent de Parlem ens renova el
patrocini, perquè la resposta de polític que
ens va donar el Xavi no ens ho va deixar massa
clar, però hi haurà altres marques interessades.
I si no, ho farem tu i jo a pulmó, com hem fet
també durant tant de temps. Doncs jo, encantat
de fer -ho un cop a la setmana, m 'ho passaria.
ho passaria teta. Jo et dic, i ara, sisplau,
posa la música d 'aquelles fuertes declaracions.
Sí. Si Parlem no ens renova el contracte, sí
o sí, des de setembre, jo agafaria la pràctica
de fer -ho bissemanal. Sí. És a dir, setmana
sí, setmana no. Compro. Però si Parlem ens renova
el contracte, jo abogaria per fer -ho setmanal.
Vinga. Gravem sempre en directe. signem. Jo signo
i, de fet, aquí faria una miqueta el play que
fan altres podcast, que és com el de dir, escolta,
intentem tenir convidats sempre. Al moment que
acabo un convidat, no ens hi trenquem les banyes,
no aquell dia fem tu i jo, que ja tenim suficients
coses per fer, o portem el Noel. Exacte, saps?
No, però no per dir anem a agafar gent de trucada
que ets d 'última hora i t 'agafo perquè ets
el segon plat. No, potser tenim ganes de gravar
tu i jo en directe i ja està. I fem programes
sense convidat. A mi m 'agrada molt aquest concepte
que, igual com sempre, en català no sona tan
bé com aquest del Friends of the Show, serien
com els amics del programa, que està bé però
no sé per què sempre sona més bé en anglès. El
Noel és la... viva imatge del friend of the show.
Seria ell qui vindria aquí. Clar, clar, però
li estem preguntant a una persona que vingui
de Mataró, saps? Per una hora d 'episodi i tot
això. Bueno, no ho sé, escolta, jo encantat.
Té coses interessantíssimes de les quals parlar
i podem aprendre molt. Però sí, al final, problemes
de convidats i de convidades no en tindrem. Tenim
idees, tenim idees molt bones. No sé fins a quin
punt tampoc Vull compartir noms amb l 'audiència,
però sí dir que intentarem balancejar que sigui
no només gent purament de la indústria tecnològica,
sinó que sigui gent que tingui coses a dir. És
a dir, que tingui un missatge, que tingui una
audiència, que vulgui venir a passar -ho bé i
que pot ser gent que vingui de l 'àmbit del periodisme,
de l 'entreteniment, d 'altres coses. Sí o sí,
parlem de tecnologia, parlem d 'actualitat. I
segur que tenen moltes històries interessants
perquè aquí més que menys, per haver estat freelance
o per haver tingut una empresa o per treballar
directament en tecnologia, podem parlar de certes
coses, podem parlar de temes, com quan tu i jo
hem parlat de temes que no eren tant tecnologia,
que era com, hòstia, com t 'ho fas tu a les videotrucades,
com gestiones el calendari, els conflictes d
'interès, negociació, etcètera, vull dir, en
temes que són una miqueta, bueno, suficientment
transversals com perquè... els toqui força gent.
I què collons, no ho sé, coneixer gent molt interessant,
poder aprendre d 'altres temes que estan fora
del nostre coneixement, és a dir, tu i jo, clar,
ahir podríem parlar amb coneixement de causa
sobre empreses cotitzades en borsa i l 'altre
dia vam poder parlar d 'això amb el Xavi de Parlem,
no? Tu i jo no podíem parlar tampoc de com era
la relació amb la tecnologia en l 'àmbit educatiu,
com va fer el Ganyet, doncs tres quarts del mateix.
Jo crec que... podem aprendre de molt i de molta
gent i, sobretot, una excusa per passar -nos
-ho bé amb altra gent i fer -nos jugar al Monopoly
o altres històries o al teu joc d 'anàlogs catalans
famosos, no? Encara en tenia més, però ho vam
tenir que tallar a curt perquè ja se 'ns està
anant de mare. Però sí, és a dir, ens estem comprometent
a, sí o sí, des de setembre, aquest episodi sortirà
el 4 d 'agost. Xaval, ho tinc afinat, això, eh?
Sí, sí, sí, jo em comprometo, eh? Jo firmo. Bissemanal,
i si sona la flauta i el Xavi en renova, sortim
a jugar cada setmana, eh? La Bet estarà contenta.
Doncs des d 'aquí una crida a la nostra audiència
perquè posin tuits i mencions a Parlem en xarxes
socials dient, escolta, que heu de patrocinar
aquest podcast que mola molt i que gràcies a
Focaterra us conec i us he contractat totes les
coses. Tots els serveis. Bé, de fet, i ara més
en sèrio, vull dir que la reserva, si nosaltres
ens vam comprometre una sèrie d 'episodis a l
'any amb la gent de Barcelona Media Hub i com
que n 'hem fet menys dels que havíem promès,
doncs ara hem de doblar la freqüència, vull dir
que en realitat sí o sí ho anàvem a fer. Però
sí, jo he encantat de fer -ho cada setmana, vull
dir, és un compromís, però Sara... hi ha una
altra cosa que també em motiva molt, i no sé
si és compartida o no, que és el tema de, finalment,
poder parlar de certes coses en català, tio.
O sigui, perquè jo que porto 5 anys fent podcast
de negocis, o 11 fent esdeveniments, bueno, 11
més, abans de Startup Line feia esdeveniments,
eh? I haver de parlar amb gent català no parlant,
haver de canviar el castellà o l 'anglès, és
que em donava molt per sac, tio. I aleshores
era com, no, M 'ho passo tan bé podent parlar
amb la meva llengua mare i podem trobar unes
dificultats de no saber com dir una cosa. Però
sobretot perquè arribes a una audiència que potser
només consumeix contingut en català i que diuen,
hòstia, mai han tingut accés a aquest tipus de
coneixement perquè ningú els hi ha donat. Hòstia,
aquesta intersecció d 'estar en el món de la
tecnologia i l 'actualitat sense ser un programa
d 'actualitat i, per tant, liderat per periodistes
que... profunditat tecnològica o en negocis tampoc
la tenen o que estan limitats per no tenir experiència
ni el coneixement sectorial i poder també aquesta
independència que tenim de poder dir una mica
del que ens rota perquè no treballem a una tele
pública ni a una ràdio pública i podem dir més
o menys el que bonament ens surt de l 'Arts de
Triomf. No, però ben dit, eh? És a dir, de la
mateixa manera que ho comentàvem en el... Amb
el directe amb el Xavi, aquesta idea que d 'una
manera autoinfligida et redueixes el teu espai
de mercat per poder donar més amor a aquesta
comunitat que tu has autoseleccionat per servir,
aquesta és exactament la mateixa idea. A mi m
'il·lusiona la idea que hi hagi un espai on emprenedors,
o personalitats catalanes puguin parlar de la
seva artesania en català. És una cosa que em
costa molt trobar. I m 'agradaria que existís...
És d 'aquestes coses que dius, ostres, que m
'agradaria que existís. I dius, bueno, doncs
escolta, quasi que m 'estic veient amb la posició
que seré jo qui ho faré. Va, el Xavi ens va comentar,
diu, ostres, però estaríeu interessats en fer
com un... No voldríeu ser com un ítnic en català,
no? O sigui, com el podcast líder d 'aquest tipus
de coses. en català. Hòstia, per a mi seria un
honor, vull dir, per a mi és un podcast de referència.
Ja saben el Bernat i el Jordi, que els admiro
molt, els estimo molt. Bé, sí, per a mi és un
referent en quant a com, no només com ho han
fet, sinó el coneixement que tenen, no?, però
com han sabut capitalitzar aquesta audiència
i anar augmentant el seu, diguem, allà on arriben,
no?, i collons, la veritat és que el coneixement
que tenen és encomiable i el contingut, no abaixa
en qualitat. No per ser més de més audiència
ha baixat en qualitat per allò de no, anem a
fer més accessible. No, que és un dels compromisos
que molta gent ha d 'acabar trobant. Jo crec
que això ho porten de manera molt natural i està
molt equilibrada. Dit això, hi ha un espai en
català que a mi m 'agradaria ocupar, personalment.
No és el meu somni, tampoc. Vull dir, però si
ningú més el vol ocupar i se 'ns dona l 'oportunitat,
i sobretot el recolzament, Doncs, escolta, why
not? Anem a intentar -ho, no? Ara, tinc una pregunta
per tu, val? Com que et vas perdre el post, va
sortir que hi ha una persona a la nostra audiència,
al nostre entorn, que té un contacte molt alt
a TV3, val? Evidentment, jo crec que tens un
cas, això, no? Però, bueno, tu et veuries fent
això en un mitjà de més De gran abast, diguem,
de gran... És que no s 'ho vols dir, el càncer,
no? O sigui, jo crec que això... Al món hi ha
dos tipus de productes, val? Estan els productes...
transversals com les assegurances, les companyies
energètiques, el telèfon, vehicles i coses que
tothom en general més o menys té i tenen aquest
encaix transversal dins la societat. I després
estan les coses de nicho, no ho sé, com un robot
aspirador. Jo crec que jo sóc més un robot aspirador
i no encaixo a TV3. És que em farien fora, jo
crec. Per què? Per temes d 'actitud o per temes
del contingut? És a dir, perquè no sabríem...
Perquè tenim un producte que no és transversal,
jo crec. Em dona la sensació, eh? Ho sempre l
'he tingut. Igual és falsa, eh? Igual sí que,
escolta, podem tenir la secció de tecnologia
dintre dels matins de TV3. No ho sé, però em
costa. Em veig més com que... Som les dues persones
a qui contacten quan s 'estampa un robotaxi de
Tesla, saps? I van a preguntar als experts tecnològics
i sortim més tu i jo. M 'imagino més aquest rol
que no una secció fixa. Perquè tu què tens al
cap? No, no, jo res i absolutament zero ganes
de fer -ho. Però, clar, vull dir, moltes iniciatives
que tenen com certa volada a nivell de podcast
i tot això acaben, ja els acaben contactant,
primer ràdios locals, imagino, després ràdios
amb un cert reconeixement més, i eventualment
fan el salar de tele. Parlo del cas de la Sotana
sovint, però n 'hi ha més, altres podcasts d
'un cert recorregut. català, que després aquesta
gent ha acabat fent comunicació com a col·laborador,
guionistes de programes, després ja tenint una
secció, després ja sent com part activa de la
part principal dels programes. Evidentment, tu
i jo ja tenim una altra feina i que segurament
està molt millor pagada que la que ens podrien
oferir i que té un impacte diferent i segurament
està més alineada amb els nostres... interessos
personals, no? No obstant, com a cosa puntual
i tal, bé, jo crec que seria una pèrdua de focus
important. I segurament vindria amb unes condicions
que no estaríem disposats a acceptar, saps? Perquè,
pel que sigui, eh? Perquè dius, hòstia, jo què
sé, has de fer un programa, per molt que sigui
un cop al mes, per dir alguna cosa, però per
sortir per la tele, no, has d 'estar allà cinc
hores abans, tema de... maquillatge, no sé què,
no sé quantos, horaris, no sé quant, o se 'n
graven tres de cop. Bueno, solen ser condicions
bastant complicades. El món de la tele és encara
molt, molt, molt, molt estricte i molt estàtic
amb aquest tipus de coses. I que després també
et diré, vull dir, com que no ho necessitem,
no és allò que dius hem de passar per etapes
molt més petites, de menys audiència i no sé
què, i anar escalant a poc a poc. Ens és igual,
tu i jo ens podríem quedar perfectament amb aquest
punt que tenim ara, ens ho seguim passant bé
i no, jo no necessito sortir primer a Ràdio 1
de Sants i després a BTV i després a no sé què
i per un dia arribar a TV3. M 'és absolutament
igual TV3, saps? Vull dir, de fet segurament
acabarem tenint més audiència si no passem per
allà, que si passem per allà. però que tampoc
ho fem per l 'audiència, sinó que la premissa
aquí és passar -nos -ho bé i jo sobretot aprendre
molt de tu i dels convidats i convidades que
podem portar. I si a sobre ens podem fer uns
lols, doncs escolta, tot això que guanyem. És
que jo crec que la següent parada evolutiva de
Foca Terra es diu vídeo, eh? I no és una cosa
que hem explotat del tot encara. Però tu gravaries
els episodis que fem a casa? Em prefereixo vídeo
BCN Media Hub. Al meu cap, l 'evolució i la progressió
natural. Sí. del mitjà, hem començat amb àudio,
següent parada és fer totes les setmanes l 'episodi
al Media Hub i portar convidats. A partir d 'aquí,
el que vingui després ja, no sé si serà la ràdio
televisió pública o no, però no ho sé. I de fet,
una miqueta per anar tancant, però si te 'n recordes,
quan vam començar el podcast que dèiem allò que
era un podcast de minories per majoria, si no
recordo malament, és una... És una adaptació
de la frase que deia Enrique Bomburí quan parlava
de Nacho Vegas quan van fer un CD conjunt als
principis del 2000 que va dir, hòstia, jo sóc
un artista de majories per a minories i Nacho
Vegas un artista de minories per a majories.
A mi sempre em va donar molt per pensar què collons
vol dir això, però és veritat, saps? I tu comences
una cosa super específica, com el que fem nosaltres
i que al final ens agrada molt friquejar, però
si fas un producte suficientment interessant,
entretingut i que... La gent que ens escolta
de vegades ens diu, no entenc del que parleu
molts cops, però m 'és igual, m 'entreté. I després
tenim gent també de molt alt nivell, molt alt
nivell a nivell del que estem parlant nosaltres,
ja, del nostre sector, que ha fet coses molt
més grans a nivell tant d 'inversió com d 'empresa,
com de tecnologia, que ens escolta a nosaltres,
que som uns mindundis al seu costat, i hòstia,
a mi em genera aquest síndrome de l 'impostor,
no? Però poder dir, si ens està consumint aquest
espectre de gent tan diferent vol dir que no
som tan nínxol. Em dona aquesta reflexió. Em
fa venir aquests pensaments. Sí, realment aquella
idea tan vertical que teníem al principi possiblement
ha evolucionat a alguna cosa més transversal.
És a dir, no estem ni entre el robot aspirador
ni el seguro, però estem en algun lloc enmig
d 'això. No, no, i en tota aquesta evolució vam
dir que faríem episodis curtets de 20 minuts
i mira ara que no podem gravar -ne un que faci
dels 45 minuts. L 'altre dia, de fet, crec que
vam fer el segon episodi més llarg de la història
perquè abans fèiem aquells llargs de dues hores
i mitja i com que ens van estirar una miqueta
més el temps allà al Media Hub, en vam fer un
d 'una hora i un minut. Aquell va ser llarg per
la història, però a mi m 'agradaria que fossin
més llargs, també, estic d 'acord, eh? Doncs
ja en farem algun de més llargs. Per tancar ja,
donar el nostre agraïment aquí a la gent que
ha vingut de públic, a la gent que hem tingut,
els dos convidats que hem tingut fins ara, a
la gent de Parlem i Parlem Tech pel patrocini
que ens han fet durant aquest any, que ja ha
acabat quan surt aquest podcast. I que ens faran
el següent. I que ens faran el següent, està
clar, a Matller també, que algun dia ens patrocinaran,
i a Paper Albal, al Barcelona Media Hub, per
haver -nos acollit tan bé. i també als dos festivals
que ens van convidar i als altres que arribaran
i sobretot a la nostra audiència, als nostres
patreons, mencionar -los i comentar i reforçar
la idea que... Teniu un Patreon que no cal que
sigui de pagament, pagueu només si voleu per
tenir certs avantatges, però sobretot perquè
per allà fem les convocatòries dels segons esdeveniments,
de gravacions en persona i dels esmorzars de
forquilla i que, per tant, uniu -vos -hi perquè
així estareu assabentats i assabentades del que
passa a la comunitat de Focaterra i res, si això
ha de sortir a principis d 'agost, doncs desitgeu
un bon agost i passeu -nos preguntes, també,
aprofitar per preguntar, passeu -nos preguntes
per fer episodis d 'aquests estiuencs que sempre
són més fresquets.