molt contraproduent, regalar taps en una conferència?
Home, a mi m 'aniria bé, perquè ara així em sentiria
bastant millor. Jo estic per posar -me els AirPods,
eh? És necessari tenir aquest eco, o no? Sí.
Ah, va, està bé. Bueno, què, com t 'has passat?
Què has fet? Home, no tan bé com tu, cabron,
que havíem de començar el podcast i el Marc estava
aquí a un simulador de Fórmula 1, flipadíssim.
He dit, tio, que tenim el puto podcast. Què estàs
fent, tio? Has tornat. Aquest viatge em pot costar
mil pavos molt fàcil. Mil pavos i una habitació.
Pel simulador. És la mítica cosa que sempre he
volgut, però m 'ha faltat com aquell empujon.
Me n 'ha d 'estar a punt de donar aquí, eh? És
que t 'he vist allà, tant a la teva zona, en
el teu flow, de dir, què collons, a la merda
el podcast, a la merda la conferència. Jo he
vingut aquí a jugar amb el meu simulador i...
I acumulant gent a darrere fent cua, eh? És que
portava molt rato, eh? No deixava jugar ningú.
No, no, no. T 'he vist entrar a la meva sessió
i crec que immediatament has sortit perquè t
'ha tirat el cap cap a... Vaig a fer Formula
1. Jo he vist el cotxe i al principi no he vist
el simulador, però després he vist i he dit,
què fot això aquí? I he anat a parlar amb ells,
superinteressant el que fan, fan allò de la fórmula
aquesta universitària, saps? Això jo quan estava
a l 'UPC del 2008 ja ho feien, ja. i munten cotxes,
que he dit jo els 150 .000 paus, eh? El cotxe,
vull dir. I els munten i fan com una cursa entre
universitats. Hòstia. La cosa és que s 'aprenen,
eh? Vull dir, és... No és el primer cop que fem
podcast en una conferència. En vam fer una, però
no hi ha registre això perquè crec que es van
oblidar de gravar -lo. Correcte. Tampoc va haver
-hi públic, no va haver -hi gaire públic. Per
tant, és com si no hagués passat mai. Per tant,
és el primer. Podem dir que és el primer, perquè
d 'aquest hi ha gent que està en directe i hem
de dir, si no se 'ns oblidarà això, que hi ha
podcast en directe tot el dia, no? Que ben tirat.
Perfecte, que ben tirat. Aquí ja està. i no ens
han dit de què venim a parlar, que ja comença
a ser una miqueta el meme recurrent del podcast
de Focaterra. He fet unes notes mentre deixava
jugar la gent al simulador, m 'he sentat allà
a la taula, bueno, de fet, m 'he sentat en aquella
i m 'han confós per gent de l 'administració
d 'aquí. Em pregunten on estan els lavabos, quan
ha començat l 'hora, i jo dic, tio, no en tinc
ni puta idea. És que tu, a diferència de mi,
tu et veus més jove, i ara devíem pensar a mirar
un altre estudiant d 'aquests de pràctiques que
està aquí fent de... Ah, i puc dir -te una cosa,
mentre estava allà... Va. Estaven dient... Bueno,
sí, no sé, eren els que organitzaven, no sé,
s 'estaven com muntant el copeo de la nit, saps?
I estaven dient, no, sí, aquesta nit anem a casa
teva, tal, no sé com... I he pensat, este macho,
qui els pillés els vins un altre cop, eh? Qui
els pillés els vins? Hem pensat que podíem orientar
el contingut d 'avui a generació d 'idees de
negoci, perquè aquí veiem, primer, moltes ganes,
no?, en una conferència de gent que està començant
negocis, start -ups, etcètera, etcètera. I potser
el tipus de contingut que fem generalment és
com molt ultraespecífic de les coses, no? És
com molt tècnic i tal. Li hem de fer una cosa
més accessible, a dir, si haguéssim de començar
un negoci avui en dia, oportunitats de negoci,
sectors que estan per explotar i tal, clarament,
com sempre, que és el més recorrent d 'aquests
tres anys i mig que portem de foc a terra, el
Marc s 'ho ha preparat i jo no. Tangencialment,
eh? Tangencialment. Què has preparat, tio? Què
tens per mi? No, a veure, primer... Primer has
de pensar en què ha canviat. Perquè tu, segurament,
quan vas sortir de la uni i tenies la seva edat,
haguessis muntat una cosa o pensaries en idees,
però ara, amb les coses que tens a la mà, potser
pensaries de fer -ho diferent. Llavors, per mi
han canviat dues coses. Tu tens un negoci normal.
Què és un negoci normal? Un negoci normal és
una cosa que generalment està limitada per l
'oferta. Exemple, un restaurant, una peluqueria.
Tens el factor limitant. El factor limitant són
els caps que pots tallar en una hora, les taules
que hi ha, i llavors això està limitat per la
pasta que tu pots fer. Llavors, l 'altra cosa
és un negoci d 'internet mític, un e -commerce,
que està limitat per la gent que et pot comprar,
perquè t 'és igual si et compra un, dos o dos
milions. Llavors, la cosa que ha canviat, i això
és el que et volia fer una mica de challenge
aquí, és que hi havia molts negocis d 'aquests,
dels primers, que abans no tenien sentit. perquè
els units econòmics no sortien nano. És a dir,
tu no pots muntar un restaurant amb 70 persones,
perquè és un tema no de facturar més, perquè
ja saps el que facturaràs, està limitat per dalt,
sinó d 'optimitzar una mica els costos. Llavors,
amb tot el rotllet de les tecnologies que hi
ha ara, hi ha molt bona oportunitat d 'agafar
negocis de tota la vida i optimitzar -los. Jo
ara començaria per aquí. Llavors, tot el que
estic veient aquí és que no vull pretendre ni
entendre -ho. O sigui, el que fan. És que no
sé ni el que fan. Tu et petaries tots els espònsors
que tenen aquesta gent? No podrien tornar a muntar
la conferència? Correcte. Com a model de negoci,
no? L 'únic. No, no m 'explico. L 'única cosa
que he entès de tota la fira era el simulador.
La resta, o sigui, m 'expliquen les coses que
fan i jo, tio, o sigui, bé, jo veig que has entrat
a visió de túnel, has vist allò i has dit, ja
no veig res més. Aquest és el meu objectiu, passar
5 hores jugant allò. És possible, però... No,
posa un exemple. Posa un exemple, posa un exemple.
O sigui, premisses amb les quals aniria, primer,
aniria megalocal. Sí. O sigui, però superlocal,
eh? Res de coses transversals, res de negocis
d 'aquests que muntaries de... Ui, una tecnologia
per fer els... No, aniria hiperlocal. Aniria,
després, supernitxo. O sigui, m 'importaria una
merda fer un negoci de tres... O sigui, amb una
base d 'usuaris de tres persones. I... És un
exemple, eh? I després, aquesta idea que... no
pensaria en una tecnologia i tiraria endavant,
sinó que primer perseguiria els diners, miraria
on està la pasta. Anem a posar exemples. No en
tinc gaires, però primer, crec que torna a tenir
sentit, i veus com ara tirem negocis del passat,
muntar negocis de notícies, o sigui, local news,
megalocals. Això va tenir sentit en un moment,
quan es va trencar el monopoli geogràfic dels
diaris. deixava de tenir sentit, ara torna a
tenir molt sentit. Montar notícies, o sigui,
canals de notícies i comunitats megalocals. Perquè
el cost de producció és molt baix. El cost de
producció és baixíssim. És a dir, clar, tot el
càpex que tu havies d 'invertir per tenir allò
era una barbaritat. Llavors, què tenia sentit?
Tenia sentit, doncs, no sé, en lloc de crear
el diari de Mataró, tenia més sentit crear el
Mundo. Però ara no. Perquè ara val el mateix
crear el Mundo i el diari de Mataró. Però igual,
o sigui, l 'apego local que tens a Mataró és
molt bèstia. Llavors, clar, i com que t 'és igual
que... facturi 1 a 10, perquè els teus costos
són més o menys els mateixos, l 'upside passa
a ser molt més gran. Un negoci que abans no tenia
sentit, ara en té. Un altre exemple. Serveis
locals. Fontaneros. Aquestes coses. Abans tenia
sentit muntar el mític TaskRabbit aquest, però
clar, tenia sentit escalar -lo a tots els països
del món. Ara podries fer -ho a Mataró. Podries
tenir... com et diria, el fontanero de Mataró,
i agregar -los tots als fontaneros. I t 'és igual
que siguin els fontaneros, si després pots arremar
un altre vertical d 'electricistes. Perquè a
nivell logístic, o sigui, és perquè la infraestructura
és més barata que mai. Absolutament. Sí, sí,
absolutament. Totalment. Clar, llavors, armar
negocis que abans no tenien sentit perquè el
que anaves a optimitzar era com a l 'upside,
ara t 'és igual. Encara que l 'upside sigui petit,
com que els teus costos són tan baixos, Qualsevol
merda té sentit? Bueno, qualsevol merda no. Les
que tenen un taller que requereix una producció
i tal. No, vull dir, hi ha un exemple molt bo
que vaig sentir al podcast de My First Million,
que hi ha una empresa de Texas, no me 'n recordo
exactament de quina ciutat, però posem que és
Dallas, perquè sempre mola dir Dallas, Texas,
que és una empresa que va comprar amb bessura.
I hi ha un tio que, per lo que sigui, va agafar
un crèdit i es va agafar una bona furgoneta i
va dir, vaig a replegar ferralla i la venc. I
amb allò es va treure els seus primers quartos.
Clar, ningú es dedicava a això, o el tio va fer
una pàgina web ben parida, va fer una bona campanya,
em sembla que era amb un barret de cowboy, era
un barret de cowboy sobre un contenidor. Ja buscaré
exactament quin era el detall. I de cop i volta
això es va començar a popularitzar fins al punt
que va crear una franquícia. Vull dir, va començar
a escalar perquè anava entrant calés, era una
cosa que feia calés des del primer dia, pocs,
però com que hi havia poca competència, i la
competència que hi havia no estava enfocada a
cara al públic, doncs aquesta persona va poder...
començava a monetitzar -ho, es va popularitzar,
el tema del barret era reconeixible, amb la qual
cosa boca a orella va funcionar molt bé, compra't
un camió, compra't en dos, contracta una altra
persona, una altra persona, i de cop i volta
anaven a sortir com bolets per altres ciutats
al voltant. Crec que podria anar per aquí, si
tu ara muntes una empresa de fontaneria, per
exemple, la pàgina web virtualment és gratuïta,
perquè poses un Wix, un Squarespace, alguna història
d 'aquestes, te la fa. Pots posar el típic WhatsApp
d 'empresa, al principi t 'ho fas tu. Després
pots posar inclús una gent o una persona subcontractada,
no? Tot això que estàs dient són merdes que abans
t 'anaves acumulant com a costos, que t 'anaven
ensorrant. I clar, com que els teus marges al
final són bastant caca, ja la gent deia, no,
no té sentit fer això. Però ara sí que té sentit.
És a dir, pensaria totalment diferent com s 'està
pensant aquí. jo, amb 18 anys, com hagués pensat,
hagués pensat, muntaré una tecnologia de no sé
què, de no sé quantos. Saps quants clients tenia?
Zero. Saps quanta gent no coneixia aquesta tecnologia
de no sé quantos? Zero. Ara, aniria a coses que,
un, fa servir tothom, ja s 'està pagant per ell,
és un mercat on hi ha pasta, és com et diria,
o sigui, quan veus un Porsche 911 pel carrer,
generalment no en porta un xaval jove. Saps per
què no? Perquè no tenen calés. Es porta a la
gent gran. No és que els agradi més a la gent
gran els Porsche 911 que als joves. És que els
joves no ho poden comprar. Clar. Jo, el que he
vist, a mi m 'agradaria, si jo hagués de tornar
a començar, que era una miqueta la premissa d
'això, quin tipus de cosa faria? Primer, tornaria
a muntar una agència, ho tinc claríssim. O sigui,
després d '11 anys en una agència, havent -me
sorrundejat de gent amb start -ups, que les ha
passat putes i canutes, amb inversió, amb que
ara he de fer fora els meus treballadors, que
ara em faig gran, ara em faig petit, ara tinc
un escàndol del GDPR, no sé què. haver d 'anar
a buscar pasta, ara em quedo sense, ara he de
fer una anissa, ara... No, tio, una cosa, que
et paguen des del primer dia, de manera recurrent,
el preu que tu li poses, costa, és més lent,
és més conservador, inclús m 'atreviria a dir
que és més avorrit, però jo ho tornaria a fer.
Allò de, no, jo ara ho faria diferent, jo faria
exactament el mateix, tornaria a muntar el mateix
tipus d 'empresa, potser orientada a les tecnologies
que es porten avui en dia. segurament seria més
optimitzada a nivell de persones. No ho sé si
segurament seria optimitzada a nivell de processos,
però de persones no. Perquè nosaltres, per exemple,
a MarsBased, que ara som 30, realment només fitxem
quan és extremadament dolorós. Per tant, sempre
tenim menys gent de la que necessitem o de la
que podríem fer projectes. A diferència de les
start -ups, que generalment tenen més gent, perquè
han de provar moltes més coses amb menys temps
per arribar a trobar. Com fer els diners. Nosaltres
des del primer dia que sabem com fer diners.
El primer dia que sabem què? Trobes la persona
que necessita una aplicació, aquella persona
et diu el que vol, tu transformes l 'aplicació,
et paga i és tot. Pum, hi ha la següent cosa,
no? Clar, jo potser per la mentalitat que tinc
de ser autosuficient, de ser autofinançat, jo
aniria buscant més coses que puguis muntar així.
Em costaria fer una cosa, per exemple, t 'hi
poses un e -commerce d 'alguna cosa que s 'ha
de produir. Si no és una cosa superartesanal.
Mireu un exemple. El barbe on vaig, el fill del
barbe on vaig, S 'està muntant, i aprofito per
fer -li promoció perquè està fent una cosa molt
xula, es diu Terrari Barcelona. Em matarà per
això perquè em va dir, no vull tenir gaires clients.
El cabró es munta uns terraris superpetits, amb
uns pots, saps els típics pots que tu hi posaries?
La cibada? Ho fa el carrer Verdi? No, està al
carrer Independència. Pues té competència. Té
competència, està clar. Posa una miqueta de terra
i et fa un microecosistema de plantes que no
creixen molt, que tu l 'has d 'esderregar, usar
a fer un esprai cada tres mesos o alguna cosa
així. I són preciosos. El tio li porta un dia
a fer -ne cada un. Però clar, porta un dia a
fer -ne cada un. I els cobraràs el preu que vulguis.
Pots optimitzar i un petit el fas en migdia,
en tres hores. Però clar, és un projecte que
és una passió que s 'acabarà convertint en un
negoci. Perquè la mínima que dius, hòstia, ja
en vaig fent uns quants, ja en tinc una miqueta
de buffer, començo a vendre 'ls. Cada cop més
car, arriba un punt en què ja trobes aquell nivell
de profit que el següent t 'està pagant l 'anterior.
I estàs fent una màquina... que et permetrà invertir,
els Google Ads et sortiran gratis, perquè te
'ls estarà pagant amb el marge, clar, això tens
un marge de la parra, jo aniria a buscar coses
d 'aquestes, molt artesanal, amb molt marge,
que costa molt de vendre però que no ho necessitis,
no? I que diguem que en un dia et pots pagar
el dia següent per tenir la tranquil·litat i
no haver -ho de fer des de la desesperació. La
desesperació és el pitjor enemic a l 'hora d
'anar a buscar clients i diners. és que no sé
si el que dius és causa o conseqüència. Fixa't,
a part de jugar al simulador, he fet una altra
cosa. I és que he passat per aquí preguntant
a mi, que a interessar -me, a fer veure que entenc
el que fan, que no entenc absurdament res, i
intentant preguntar, escolta, què necessiteu,
què és el següent pas... Tots volen el mateix.
O sigui, facin el que facin. Saps què volen?
Diners. error de manual. O sigui, no, i em sap
greu, eh, però, o sigui, tothom que està buscant,
oh, la següent ronda, no, cony, o sigui, però
aquest és el problema, per això et dic, no sé
si és causa o conseqüència, o sigui, si ja entres
en un mercat, voler muntar una tecnologia, que
no hi ha clients, què necessitaràs? Diners, perquè
no pots facturar, perquè si no tens clients,
no tens diners. Llavors, si muntes el terrari,
el terrari ja té, hi ha gent que vol terraris,
això mola, saps? O sigui, digues -te's. De fet,
és que no havia arribat a la conclusió, eh, perquè,
com que tot això ho estic improvisant i de cop
i volta se m 'ha il·luminat, però... Per què
crec que li anirà bé allò del terrari? Perquè,
clar, el cabró els té exposats allà a la barberia.
Que no és on aniries tu a una floristeria. Allà
no hi ha competència. Tu muntes una marca de
terraris i la intentes vendre a la floristeria.
Malament, perquè hi haurà els quatre altres competidors
que aniran a vendre allà. O potser, si tens la
sort, la boleta cau allà en un de cada deu clients.
Tu muntes a la barberia de... d 'un pare o del
teu familiar, o un lloc on no t 'esperaries trobar
això, i ets l 'única opció. El 100 % de les persones
que comprin terraris en aquella barbaria seran
clients teus perquè és que no hi ha res més.
I això no és el millor. El millor sí, clar, tu
quan t 'estàs fent els cabells, d 'abans no sé
què, t 'estàs entre 30 i 60 minuts mirant el
terrari, tio. O sigui, tens l 'atenció allà que
no pots al mòbil, segurament part d 'aquesta
no és intencional, però està molt ben executat
i trobo molt ben pensat. Aleshores, Ja no està
en la idea, aquí és on volia arribar, no està
en la idea, jo crec que les idees al final estan
sobrevalorades. Idees de merda han triomfat,
com Twitter, o Blogger en el seu moment, o Tumblr,
o cosa d 'aquesta. Idees molt bones no han funcionat.
Per què? Perquè necessites molts miracles perquè
funcionin, no? Però una idea modesta, amb un
pensament lateral tan heavy com aquest, poden
arribar molt lluny. És a dir, jo penso que és
una idea que no he executat mai, però... A Mars
Bay, com ja saps, som una empresa de friquis.
30 friquis que ens dediquem a la programació.
Pots fer estratègies de màrqueting per obtenir
clients o per obtenir, ja no clients, sinó talent.
I a mi se'm va acudir, i és un dels meus somnis
humits, d 'algun dia dir, on hi ha més developers
per metre quadrat? O sigui, la gent va pensar,
no, conferències de development. Tate, allà tindràs
tota la competència del món. On no tindràs competència
que no publicita cap empresa d 'aquestes? Concerts
de metal. campionats de Dungeons & Dragons, de
màgic, de Pokémon... Jo no he de dir màgic, et
he de dir el de màgic. A esports, bueno, allà
tens coses més xungues, no? Però jo, esponsoritzar
el Rockfest a Barcelona, que tindria molt Paco
Metal, que tampoc és el nostre target, però la
concentració de The Yellowbirds per metre quadrat,
que deu haver -hi al Rockfest, o un campionat
de màgic, és altíssima, hi ha zero competència.
Aleshores, el 100%. de persones que vagin a aquell
esdeveniment i que estiguin buscant feina de
desenvolupament, diran, ostres, aquesta empresa
mola perquè està patrocinant el Rockfest, no?
Algun dia faré això. El que passa és que el que
t 'admiralla i el que arriba i el que tots aquí
volen aspirar i està fantàstic, jo quan era petit
també volia fer el mateix, és que... Els bons
exemples que t 'arriben, mira quins m 'has tret,
que si Twitter, que si Tumblr, però clar, aquests
són els outliers. Creia un viatge de supervivència
gegant, perquè el que no t 'expliquen és quantes
d 'aquestes s 'han quedat pel camí. Però clar,
mai ha fet fama la fontaneria Paco, saps? I clar,
com que no ha fet fama, ningú d 'ells vol ser
la fontaneria Paco. Però jo, per resumir -t 'ho,
et diria hiperlocal. És a dir, no tinguis por
de fer un mercat molt petit, o sigui, perquè
tothom... És que tothom va amb el llibret d 'ADE
i et diu, no, això has de buscar el TAM. El TAM
ha de ser gegant. No, el TAM ha de ser una puta
merda. El TAM és l 'últim que t 'has de mirar.
L 'únic que has de mirar és si tenen calés. Això
és important. Perquè si vas a muntar un negoci
per gent de 16 anys, no fotràs un puto duro.
O sigui, millor fes negocis per gent gran, que
la gent que no té més calés. I ara no he de dir
-li què puc muntar, perquè és que t 'encantarà.
Aquest és molt bon punt. perquè trobo que en
els 15 anys que porto en el món de l 'emprenedoria,
tecnologia, start -ups, el que tu vulguis, veig
de manera incessant i problemàtica negocis completament
opcionals, o sigui, completament nice to have,
saps el que diuen? No, són les vitamines... Eh?
Tens molt bon punt, els terraris ho són, però
clar, és un negoci que tu tampoc vols escalar
molt, no? Però una empresa que tu vols crear
30, 50, 100 persones... i veus què van a fer,
i dius, no, no, és que la nostra visió és ser
una marca d 'X. Collons, Jordi, tio! No, no,
mira, et posaré un dels terraris millor. O sigui,
els terraris són un molt bon exemple, perquè
els terraris eren una cosa que potser abans...
Ostres... igualment operacionalment, igual els
números no et sortien superbé, però ara, moltes
de les coses que, no sé si els terraris tenen
customer support i es fot automatitzar, no ho
sé, però hi havia moltes coses que havies d 'agafar
abans pel terrari que ara, possiblement, no les
necessites. Llavors, escolta, l 'upside és tot
per tu. I, dit això, el de la pasta és que quan
tu tens 20 anys, tens problemes de 20 anys. Llavors,
quan tens 20 anys, només veus els teus problemes.
Llavors, els teus problemes no li importen a
ningú perquè ningú li busca solucions perquè
la gent de 20 anys no té diners. Llavors, clar,
és difícil en 20 anys pensar com pensa una persona
de 50. És a dir, quan tens 20 anys, el teu problema
no és que vols inventar un xampú per la calvície.
Perquè tu no ets calvo, joder. Llavors t 'és
igual, no? Doncs, potser tens el mateix problema.
Jo, el meu exemple era una miqueta el tema aquest
de dir coses que són complementàries, coses que
no són estrictament necessàries. Dic perquè són
empreses d 'aquestes que es creen en època d
'abonança. Farem un software per ajudar les empreses
100 % remotes a gestionar a quin coworking van
els seus empleats quan viatgen i van a Bali.
A veure, és una cosa que la vida de la teva empresa
no depèn d 'això i que el dia que et falti un
duro serà el primer en sortir per la finestra.
No obstant, clar, fins al 2022 hi havia un porro
d 'empreses com aquesta. Què va passar? La majoria
d 'empreses han palmat des del 2022 endavant
perquè no eren coses estrictament necessàries.
L 'altra és... negocis que ajuden a fer diners.
En època de crisi, si l 'última crisi, així,
totxa, que jo no la vaig veure al mercat laboral,
tot just començava, que era el 2008, no? Què
es va popularitzar aleshores? L 'economia circular?
Ah, no, primer els cupons. Els cupons, després
el tema d 'economia circular, després ja va venir
l 'economia, la sharing economy, no? Els Airbnb,
els Uber, i tal. Que els taxes són molt cars,
comparteix -los amb algú, sortirà més barat.
Airbnb, vés a casa d 'algú perquè et surti més
barat, el Couchsurfing, també havia sortit ja
feia molts anys, grupons, grupàlia, privàlia,
sa puta mare, que eren coses d 'aquestes de dir
aquest producte de 35 euros el pots trobar 15.
Ajudes a estalviar o productes que t 'ajuden
a fer diners, com Uber, que t 'ho podia permetre
treballar pel teu compte i poder fer diners.
En èpoques que la gent té poc poder adquisitiu,
augmentar -li el poder adquisitiu o reduir -li
el cost de les coses, solen triomfar. És un bon
moment per fer -ho ara. La gent comença a anar
molt curta de pasta. Aleshores, anticipo que
el tema de descomptes, cupons, coses en grup,
tipus de viatges en grup i tot això, torna. D
'altra banda, empreses aquestes que t 'ajuden
a monetitzar el que fas, ja fa temps que l 'economia
dels creadors ja et monetitza, per això han triomfat
els patreons, els onlyfans, les mudes aquestes.
Perquè han ajudat a gent que potser no tenia
accés al mercat laboral a dir, jo la meva passió
la puc monetitzar. Tinc la feina de merda, però
tinc una passió que l 'he pogut expandir, l 'he
pogut mostrar al món i puc monetitzar -la i m
'està fent diners i ha creat una nova divisió,
un nou mercat. Jo crec que per aquí també veurem
força coneixement i monetitzar passions, com
per exemple el podcast, que és un sector super
mal pagat, el dia que sorgeixi l 'eina que t
'ajuda a monetitzar bé un podcast, finalment,
crec que pot ser una de les que paguem. Que pot
ser que sigui Spotify, eh? Vull dir, no sé, Spotify
no em consta que sigui el que millor paga el
tema de podcast, a menys que et diguis Joe Rogan,
però alguna plataforma serà la que surti a dir,
escolta, et dono l 'only one per podcasting i
aquesta és la que et paga millor des del dia
1, té una avantatge competitiva. Ai, mullet,
què muntaries tu? A dia d 'avui? Jo tornaria
a muntar això, si una agència, però d 'altra
banda, potser des del punt de vista de l 'arbitratge,
val? aprofitant ara el network que tinc a nivell
de startups, a nivell de corporates, etcètera,
poder treballar amb M &A, per exemple, que és
una cosa que m 'està interessant molt, ara que
estic col·laborant amb botics d'M &A, poder...
I em venen i em diuen, escolta, quan sàpigues
d 'una empresa d 'aquest sector, d 'aquest tamany,
tal, tal, tal, que es vulgui vendre, avisa'm,
perquè... allà es transacciona molt bé, no? O
sigui, pots tenir uns fills bastant interessants.
I, bueno, si començar a col·laborar amb un parell
d 'elles, que els he anat passant d 'ilfou durant
tots aquests anys, es monetitza molt bé. Potser
això, si acaba tenint recurrència i calés convertir
-ho en agència o una branca de Mars Race, el
que sigui, per mi seria un negoci més que...
més que interessant. Potser ja que muntaré o
no? Tu què muntaries? El Noel ho vol saber. Un
simulador d 'aquests de Fórmula 1. No, no, no.
O sigui, a veure. Tenim un minut. Tinc dues variants.
La variant primera i tu ja la saps, la primera.
És un bootcamp d 'electricistes. Aquest és claríssim.
Aquest és claríssim. Si aquesta idea aquí no
l 'agafis, imbècil, perquè si realment qui tingui
temps hauria de fer -ho. Això és la primera cosa.
La segona és que, i de nou, pensament de gent
gran. Què passa? Ara hi ha una tendència molt
gran, perquè aquesta cultura està permeant moltíssim,
és una cosa que abans no passava, hi ha un focus
brutal amb la longevitat. Noel s 'ha llegit el
llibre de Peter Atia, Outlive, li agrada molt,
és fantàstic. Estan emergint clíniques, Estats
Units sobretot, Espanya no ha passat, també pel
que el sistema sanitaris és diferent, però no
és exclusiu. On tu vas allà, pagues 2 .000 pavos,
però un one -off, i et fan, o sigui, literalment
et treuen un dia de la teva vida i... T 'obren
de dalt a baix i et diuen molt bé, fill, ja està.
És a dir, fan absolutament tot. Que si l 'anàlisi,
et miren a la vista, la colonoscòpia, et foten
el dit pel cul, fan totes les merdes. Són problemes
que aquesta gent no té, afortunadament encara
tampoc, però els tindrem entre 4 o 5. Llavors,
crec que hi ha una bona oportunitat a Espanya
de muntar una clínica d 'aquestes. Jo, si ara,
mira, demà em tingués que trobar una situació,
muntaria això. Hi ha una, i per acabar... que
és una que és on tu i jo, si decidim muntar un
negoci conjuntament, ens fotrem la gran hòstia.
Saps quina és, no? Els simuladors de cotxes?
No. Crear un restaurant, una franquícia de restaurants
d 'esmorzars de Forquilla amb una marca superreconeixible.
Aquí, t 'ho juro, ens fotríem la gran hòstia.