Ara sí, ara em sento a mi mateix. Doble fals
inici, eh? Tinc que tornar a explicar l 'anècdota?
La dels cinc minuts? No, jo crec que ens podem
empatar aquests cinc minuts. És el perc que té
venir en directe, que has pogut sentir l 'anècdota
de la pel·lícula. L 'anècdota del discurs del
rei i de com fem les videotrucades. No, bueno,
segon episodi en directe, el que sí que deia
és que aquest cop ens podem veure cara a cara,
perquè l 'altre ens va posar al costat l 'un
de l 'altre, i jo ja tenia una hèrnia, i aquella
hora està girat així, em va deixar una miqueta
de seqüeles. Però ens ho vam passar molt bé.
El UX d 'aquest està més aconseguit i aquesta
vegada l 'hem preparat. Jo tinc una miqueta de
pànic escènic perquè aquí es grava la sotana.
Mai l 'he vist. Marc, tio... Mai l 'he vist.
M 'hauria de replantejar la nostra amistat. Però
sí que he d 'admetre que m 'ha impress... A veure,
jo vaig estar ja com a públic a la sotana. No
recordo molt d 'aquell dia. Portava unes quantes
bollams a sobre. Però entrar aquí i seure a la
taula i... Hòstia, això s 'està convertint en
alguna cosa seriosa. És que tu me 'n parles molt
i jo penso, hòstia, aquests tios deuen ser bons,
però no els he vist mai. No passa res. Malgrat
això, el nostre primer episodi en directe ha
passat les 2 .000 visites i encara no sé què
ha passat allà. Quina màgia negra has fet? Bé,
saps què són els vots, o no? Eh? Són vots? No,
no, vots. Bueno, que la gent no ho sé. No, el
problema és que... No, jo t 'explico el problema.
El problema és que tens un podcast i no el promociones
com nosaltres. La nostra audiència es plana des
de fa molt temps. Sempre estem més o menys en
els mateixos 2 .500 coses així d 'escàrregues
mensuals. Sempre estàs allà, sempre estàs pla.
En canvi, quan el poses en un lloc on hi ha un
algoritme que recomana, passen aquestes coses.
Es diu addicció. I segurament no ens han recomanat
més perquè només n 'hi havia un i ja està. Sí,
però vull dir... Mai ningú ha sigut recomanat
res. a l 'aplicació d 'Apple Podcast, per dir
-te alguna cosa. En canvi, quan ho poses a YouTube,
ho enganxa la gent, ho posen, l 'algoritme prova,
hòstia, aquests tios són bons o no són bons?
Ah, doncs no els escolta ningú. Ah, doncs resulta
que funcionen bé en el sector del tèxtil català.
Doncs el posen allà, saps? Però... Els productors
de galetes. No, escolta, anava a adonar -te una
miqueta de Science Corner avui, perquè volia
saber... O sigui, sort que no vam gravar ahir,
perquè no hauríem pogut venir. O sigui, hauríem
pogut venir, caminant podíem caminar, jo vaig
fer 21 .000 passes ahir. Però, clar, no m 'hauria
trobat un d 'això funcional, per tant. Què vas
fer? Com ho vas viure tu? I per què ha passat
això, Marc? Dóna 'ns la primícia. Ahir va ser
Nadal, a l 'abril. Així com el somni de tot personatge
que sempre està desitjant com un final apocalíptic,
ahir era el moment, o sigui, va arribar el moment.
Jo crec que tots aquests prepers que viuen a
Castellter Sol, en una casa que tenen bidons
de gasolina, escopetes a casa, és com aquest...
Déu els va donar el seu dia. Va dir, va, per
vosaltres, us ho regalem. Jo no soc d 'aquests,
jo no soc d 'aquests. Però vull pensar que va
haver -hi molta gent que va dir, Déu meu, és
l 'apocalipsi, ha arribat el moment. És el moment
de manifestar -nos. Jo vaig veure... clar, vaig
haver de caminar molt per Barcelona perquè tenia
reunions, al final es van cancel·lar i tal però
clar, havies de fer gestions familiars i tal,
i anava caminant i he explicat que veies crec
que és una cosa idiosincràtica d 'aquest país
que tots els bars que tenien d 'allò plens. La
resta de coses van tancar, tots els negocis van
tancar i ja està. És veritat que la gent va dir
ui, no hi ha electricitat. Així com a altres
països, per exemple, als Estats Units passa això
i tothom s 'aniria al seu búnquer i a comprar
armes, no sé què, a Espanya és el pal. Ui, que
bé, doncs he pogut sortir abans de la feina,
saps? Vull dir, ja està. És una perfecta definició
del que passa en aquest país i al veí, però bueno.
Per què va passar això? Tu tens les claus. Jo
tinc les claus, correcte. No he portat el...
El barret d 'embut amb paper al bal. A veure.
És que és el millor... T 'anem a portar un, eh?
Podem parlar de quatre coses. Podem parlar del
que realment ha passat, que això, evidentment,
encara no se sap. Teòricament, no se sap. Ningú
sap què ha passat, realment. Podem parlar del
que estan dient que ha passat, però per això,
potser... No ho sé, mira l 'avantguàrdia o entre
el nacional, saps? El que diu la roda de premsa
al president. Perfecte, no? El que diguin. Fantàstic.
Després podem parlar del que nosaltres, tu, jo,
pensem que ha passat i després podem pensar de
l 'interessant que és el que nosaltres, tu, jo...
volem creure que ha passat. Això és lo divertit.
Però si vols podem entrar per lo que... No tenim
tants minuts. Clar, clar. Per això, el Science
Corner... No et deixaré que te 'n vagis a la
bava, mentre. Llavors, ha de ser... Comencem
primer pel que... El més probable. És a dir,
quines són les probabilitats? O sigui, la navalla
d 'Òckham. Què és el que ha pogut passar aquí?
Anem a entrar al Science Corner. El sistema elèctric
espanyol és una peça d 'enginyeria molt complexa.
D 'acord? I... anem a dir que té una propietat.
I és que això és molt important. L 'energia que
es genera en cada moment ha de casar exactament
amb la que es demanda. Això que dius, ostres,
quina cosa més fàcil, no és fàcil, però tinc
bones notícies. I és que tenim molta data, hi
ha moltes curves de demandes, està molt estudiat
i, per tant, se sap, més o menys, un dijous de
finals d 'abril laborable amb 28 graus, més o
menys, que no juga el març, se sap més o menys
el que s 'està consumint. llavors això són com
unes corbes de demanda mítiques que estan estudiadíssimes
i llavors tu energèticament pots programar més
o menys la teva capacitat generadora per entrar
en aquella corba m 'agrada molt que puc fer com
corba i ara s 'entén és la primera vegada que
passa això és fantàstic però com t 'he dit no
és tan fàcil perquè no és que com et diria No
és que sigui, bueno, més o menys, la demanda
ha de ser més o menys igual que la generalitat.
No, ha de ser exactament la mateixa. Llavors,
clar, això és complicat, perquè aquest model
que té fet així és estocàstic, no és determinístic,
no determina quan l 'Àlex obre la llum. Això
és molt important. I és així de sensible, és
quan l 'Àlex obre la llum. Llavors això fas zoom
a la corba, llavors te 'n vas com en aquests
micromoviments que hi ha. Llavors, què passa
amb aquests micromoviments? Aquests micromoviments
també es tenen que... compensar. És a dir, quan
tu obres la llum, ha d 'haver -hi una força cap
a l 'altra banda de generació que funcioni. Això
és molt complicat. Llavors, ara, com t 'ho porto
a casa, això? Has de veure una analogia. Tu imagina't
que tens un tio amb bicicleta per un lloc pla.
Llavors, aquesta persona que pedala és el sistema
energètic espanyol. Llavors, hi ha una cosa que
és constant en el sistema elèctric, i ara no
entrarem en els detalls perquè, si no, és això,
la gent se 'ns anirà, és M 'agrada que baixi
a pedals, el sistema elèctric espanyol. És una
molt bona analogia, veuràs. És la freqüència,
i la freqüència seria com la velocitat d 'aquest
ciclista. Aquest ciclista ha d 'anar, jo què
sé, m 'ho invento, a 10 km per hora. Llavors,
per corregir aquests micromoviments, que seria
com quan tu obres la llum, què és el que passa?
Tu no pots dir micromoviment i de cop dir placa
solar de Piarola, activa't. No, no funciona així.
És més mil·limètric que això. El que passa és
que hi ha certes fonts d 'energia, com per exemple
la nuclear... les de gas, que funcionen amb turbines,
que són coses que giren, tu imagina't com una
espècie de ròtor de 30 tonelades que està girant
a sempre la mateixa velocitat. Llavors, aquests
micromoviments es compensen perquè això dona
i rep l 'energia cinètica que tu fas quan obres
la bombeta. Molt bé. Llavors, què passa? Que
l 'energia de renovables, pel general, com que
no tenen aquest motor de... rotacional, que és
el que passa, que no compensen per aquestes coses,
perquè funcionen amb un inversor, que el que
fa és que converteix en una sinoide perfecta
i llavors no poden corregir aquests micromoviments.
Llavors, aquí ve la meva analogia. Fa una setmana
va aparèixer una notícia que Espanya estava funcionant
al 100 % amb energia renovable durant un dia.
Per ser... I aquesta notícia va passar una mica
per sobre. Ningú va fer cas, ningú va fer cas.
Tu sí. No, òbviament la vaig pensar. La vaig
pensar aquí, ojo, eh? I mira, per posar l 'analogia,
és com si ara el nostre ciclista, que portava
un potenciòmetre de quilòmetres, pulsòmetre,
que hi anava a tope, de cop es converteix en
un pallasso d 'aquests amb una bici, d 'una roda
sense pedals, fent malabars, d 'acord? Això és
el sistema energètic espanyol funcionant amb
energies renovables, d 'acord? No té un mecanisme
d 'inèrcia per compensar aquesta... freqüència.
Llavors, soc conscient que hi ha mecanismes que
es diuen freqüències virtuals, que això és tecnologia
finíssima, que funcionen. A Irlanda n 'hi ha
un, inclús a Irlanda tenen una cosa, parèntesis
del parèntesis, que és l 'hòstia, i és que tenen
un moment d 'inertia, un volant d 'inertia d
'aquests de 30 tonelades, movent -se en una tovaria
de 8, esperant que hi hagi aquests micromoments
per compensar -ho. Això és molt fort, perquè
saben que ells tenen molta càrrega de renovables.
Això aquí no ho tenim. Llavors, què ha passat?
Què ha passat? Aquí... El que passa és que quan
aquestes petites diferències passen, t 'ho imagines,
el ciclista professional que va sobre el terreny
pla, li poses una mica de pujada, la primera
cosa que passa és que va a 9 ,9, però el tio,
com que té potenciòmetre, té tot calculat, diu,
hòstia, he de pedalar una mica més fort. Això
és un sistema que està sa. Un sistema que només
funciona amb renovables és inestable com el pallasso,
i el pallasso dius 9 ,9, i de cop, tio, 9 ,9,
9 ,7, i next thing you know, està a terra mort.
I això és el que va passar ahir. Això és el que
va passar ahir. Llavors, no tinc clar que això
sigui el que va passar ahir, Per exemple, no
ha sortit la dada de quin percentatge d 'en aquell
moment hi havia d 'energia renovable funcionant.
Llavors, què passa? Que és possible que hi hagi
aquest percentatge alt de renovables funcionant
i, en aquell moment, hi hagi un event inesperat
a la red, que es passen cada cinc minuts, però
quan tens un sistema, un mix energètic sa, amb
nuclears, cicle combinat, etcètera, que té molta
inèrcia funcionant, el compensa, però com que
no hi va ser, va passar el que va passar. Això
és el que penso que va passar. Però, si vols,
entrem en el que jo vull. pensar què va passar.
Jo vull creure què va passar. No sé si volem,
però quina seria la versió reduïda d 'això? Perquè,
mira, miraculosament les quatre persones que
tenim online encara estan. Això vol dir que els
agraden els Science Corner. Els agraden els Science
Corner. També l 'avantatge d 'estar online, que
ara és un avantatge que jo he perdut, que és
la de poder -te posar a mirar altres coses. Si
jo fes aquest Science Corner amb un dels episodis
gravats a casa, estaria la mateixa. a Saturn,
però ara no puc fer -ho. Per tant, m 'he hagut
de concentrar molt fort. Molt, eh? Mai m 'havies
escoltat tant. No t 'havia escoltat mai tant,
no. T 'he sentit, però no he escoltat. Perfecte.
Doncs la versió reduïda del que va passar. I
ara mateix, encara que no t 'ho sembli, estem
en guerra. És una guerra diferent. Jo crec que
quan ens estudin el 2070 i mirin enrere, això
serà com la Segona Guerra Freda, una cosa d 'aquest
tipus. Jo crec que estem en guerra. El que passa
és que és una guerra més diplomàtica. I llavors,
què passa? Que tu has d 'anar desenvolupant les
teves capacitats de ciberatacs, aquest tipus
de guerres, no? Llavors, què passa? Que tu això
és com, a veure, com et diria... Si vols guanyar
la Champions, no pots només entrenar al FIFA.
Has de jugar algun dia al camp. Llavors, què
passa? Tu imagina't, ara mateix, hipotèticament,
tenim una guerra entre Xina i Estats Units, val?
Llavors, què fan els xinesos? Diuen, hòstia,
a veure, tenim aquestes capacitats guapes, però
no les hem tastat, les hem de provar. Llavors,
això no ho pots provar a Ohio, perquè tens un
conflicte internacional bèstia, perquè això no
ho pots provar en territori, en amic, en teoria.
Llavors, no ho proves. Xi Jinping, jo crec que
va mirar un mapa, estava entre el Yemen i Espanya,
va dir, això del Yemen està calent, provem un
lloc. Espanya és un lloc molt interessant per
provar aquest tipus de conflictes, perquè està
a la punta del continent, per tant, no tens un...
Això sí que és passat a França, que ha sigut
molt pitjor. Perquè és un continent que està
interconnectat per dalt i per baix. Llavors,
això hauria sigut una... però en canvi aquests
d 'Espanya estan a sota, sempre fa sol, per tant
no protegem a ningú, és el que tu dius, no va
haver -hi pànic, la gent se 'n va anar al bar.
La gent se 'n va anar a passar el sol, a tocar
la guitarra, a veure Xiveca, sí, calenta. Van
pensar, joder, estem encantats de la vida que
això hagi passat, llavors van dir, mira, a aquests
els hi farem un favor, nosaltres provarem aquest
nou virus que tenim, i això és el que va passar,
acabem sent conillets. Saps les il·les martiniques
quan proven les bombes nuclears? Això som avui
a dia de la guerra del ciberatac. Això entra
com al top 3 de les teories conspiranoiques que
hem debatut en aquest podcast. Tu creus? Déu
-n 'hi -do, no? Vull dir, a veure, no ho sé,
jo no ho he seguit. Tampoc m 'interessa. Ah,
no, jo tampoc ho he seguit, però per mi allò
era Nadal. Tu saps que jo tinc un llibre que
es diu The Knowledge, How to Rebuild the World
After the Apocalypse. És un llibre que bàsicament
té aquesta premissa que el món se 'n va a la
merda, és com una espècie de... Com es diu? El
mecanoscrit del segon origen? Sí. Has de reconstruir
el món i t 'explica com fer les coses més bàsiques.
Ah, l 'has mencionat. Sí, l 'he mencionat, clar
que l 'he mencionat. Es diu The Knowledge. Llavors...
Clar, jo tenia allò, i tenia allò a casa, i pensava,
estic salvat, saps? És curiós, perquè, clar,
jo vaig aprofitar el dia, perquè vaig dir, dic,
bueno, primer, no es pot treballar, no?, en societat
d 'informació, amb tot l 'equip deslocalitzat,
treballant en remot, no podia ni parlar per telèfon,
i llavors, quan estàvem a casa, vam dir, dic,
ostres, si el, tot el menjar, ens va arribar
la compra el dia abans, i dius, com passin moltes
més hores, tot el congelador i tot el menjar,
prendre per sac, i vam dir, tate, barbacoa, perquè
era l 'única manera de menjar calent. perquè
és vitroceràmica, us vaig fer barbacoa ahir.
I la cosa és que em cuinava bastant, tenim diversos
tàpers. Mentre estava fent jo la barbacoa, passa
molt de temps, jo soc bastant dolent fent barbacoes,
però m 'agrada. Saps aquella persona que és molt
dolenta en el que fa, però li posa passió? Aquest
soc jo amb les barbacoes. Jo li poso passió,
t 'hi m 'agrada, els artilugis, preparo i tal.
M 'està allà fora intentant fer brasa i tot.
I vaig tenir una mena d 'epifania similar a aquesta,
que és la... Clar, jo m 'he llegit el llibre
de The World Without Us, que és el llibre aquest
de què passaria si de cop i volta la humanitat
desapareix, ara mateix. Quant trigaria tot a
deixar de funcionar? Aquest llibre està molt
bé, és molt apocalíptic, comença amb Nova York,
doncs això passaria, les bateries s 'acabarien
tant, després els animals tornarien cap allà,
la vegetació... És flipant. I comença amb altres
coses, ja a més, els sistemes, els cablejats,
tots els boscos que tornarien a Europa, tornarien
als bisons, va, una palla mental al·lucinant.
Però vaig pensar, dic, ostres, quan trigarem
a no ser, diguem, o sigui, a no dependre d 'altres
coses, quan podríem trigar en aquesta casa, la
casa que estic ara, que no és la mateixa en la
que vaig passar la pandèmia, val? I dic, home,
menys ja tenim, però ja vaig començar a pensar,
aigua n 'hi ha, mentre hi hagi aigua corrent,
I mentre anava esperant que funcionessin les
brases, doncs vaig començar a pensar en tot això
mirant que no hi havia llum a les altres cases,
vull dir, pràcticament no es veien avions, saps?
Perquè tots els vols estatals s 'havien cancel·lat
un tou de vols, etcètera, etcètera. O sigui que
és curiós que m 'he anat a parar més o menys
al mateix lloc, saps? Amb això. Tot i així, no
sé, jo estava convençut que això no passaria
de la nit i em va donar raó, perquè, clar, pots
fer una barbacoa... Bona idea a l 'hora de menjar,
mala idea a l 'hora d 'anar -te 'n a dormir sense
haver -te dutxat després de fer una barbacoa.
Jo me la vaig jugar moltíssim, perquè dutxar
-se amb aigua freda és de les pitjors coses que
se 'n pot fer a mi. És pitjor que dutxar un gat,
és a mi dutxar -me amb aigua freda. Però va sortir
bé i al final vam poder fer la barbacoa i vaig
poder dutxar. Tot va sortir bé. Però bé, Déu
-n 'hi -do, vam tenir un dia interessant. Què
és la cosa més loca que vas fer ahir o que vas
veure? No vas sortir a casa, no, tu? Ah, no,
no, estava a casa. O sigui, no és allò que dius...
I que hi ha gent que va dir... Tot Twitter anava
ple de zumbats autèntics. El senyor aquell a
Madrid, en no sé quina plaça, que va treure una
làmpada i anava il·luminant la plaça. O gent
que feia autèntiques tonteries, no? Vull dir,
no vas fer res d 'això. No, jo estava espectant
l 'apocalipsi, estava esperant l 'apocalipsi.
Tu estaves al teu... Sí. Imagina't al teu sillón,
no? Amb un llibre obert així, esperant. Ràdio
FM. Tenies ràdio FM. Tu tens ràdio FM. És que
tu és la típica persona que tu ja tens el búnquer
muntat. Però tu què prefereixes? Això o el Covid?
Uh... Decisions jodides, una miqueta. És aquell
joc... Et posen dues situacions molt xungues.
Però què vols dir? No estar comunicats com ara...
Perquè aquest ha estat molt curt. Però si em
dius tres mesos incomunicats, però podent sortir
al carrer, o tres mesos tancats, però podent
-te comunicar. Exacte. Home, a veure, el Covid
va palmar gent, saps? Fins on sabem no ha palmat
gaire... Perquè va durar 8 hores, eh? Clar, sí,
sí, això és veritat. Jo pensava en la gent que
té respiradors, per exemple, màquines de... Bueno,
jo pensava en la gent que té botigues, eh? O
sigui, això... Gabinets en carrers, eh? Sí, sí,
sí. Clar, per això, per això. Això hauria arribat,
també. No sé què preferiria... Home, jo crec
que veient l 'output de lo d 'ahir, prefereixo
lo d 'ahir, perquè va durar poc i tot això, eh?
Però, clar, Covid... Covid encara en paguem les
seqüeles. Jo diria que si fos una setmana, potser
l 'ho d 'ahir. Més d 'una setmana, ja no és divertit.
Però tu no vas tenir certa angoixa en allò de
dir no poder -te comunicar amb gent coneguda,
familiar, no saber ni si estan vius? Ah, ara
em fa sentir malament. Tu vas tenir zero... No
vas pensar en això, no? No molt. Quin tio, eh?
Els teus amics t 'han d 'estimar tal com ets,
Marc, no passa res. Se t 'estima, això. No, però
jo patia per la gent... No, però sí que tenia
una certa angoixa per la gent que havia anat
a Barcelona a treballar i no sabia com tornava
a casa després. És que jo pensava, si tu ets
d 'aquests... És que, en el pitjor dels casos,
jo em veia caminant cap a Mollet, jo. Bueno...
Jo patia perquè el Noel no podia venir, aleshores,
avui. Si avui no hi havia trens, no podia venir.
Al final ha pogut venir, eh? T 'ha agradat el
Science Corner o no? Déu -n 'hi -do! 20 minuts
de Science Corner, estaràs content. Ja no me
'l deixaràs fer en 3 mesos, ja. No, perquè volies
fer un de Fórmula 1... De microplàstics, de centrals
de tori... Hi haurà un episodi de microplàstics,
ja ho anunciem aquí. Les centrals nuclears de
tori, aquesta també m 'interessa bastant. Aquest
millor que el fem en directe, perquè si no desconnectaré
100%, eh, Marc? L 'audiència no ho sap, no ho
sap ningú, només ho sabem el Marc i jo, i gràcies,
però havíem preparat un petit joc avui. Aquest
joc és molt divertit i està pendent de patent.
Per primer cop en la història del podcast...
Quant portem de podcast? Tres anys? Sí, possiblement
més. Has tingut una bona idea. I aquesta s 'ha
pacotit tu. Ah, bueno, d 'acord. El de les pestanyes.
És patent pending encara, eh? És patent pending,
però se't va acudir i em va semblar una bona
idea des del principi, perquè a vegades t 'has
tingut bones idees, però les he hagut de madurar.
Però aquesta va ser com immediat... Ostres, vas
tocar la Diana al centre, eh? I té bon nom. Quin
nom li has posat, nom? El joc de les pestanyes.
No, la ruleta! Ah, ruleta de pestanyes. Clar,
la ruleta de les pestanyes. No me 'n recorda,
tio, tinc el cervell fos. Jo entraia ahir avui...
Tenim un tema que és, generalment, el Marc, que
és una persona que treballa amb una pestanya
a la setmana, amb tota aquella pestanya i ho
fa tot, i jo sóc una persona que avui he hagut
de fer neteja perquè hi havia coses que no haurien
aportat molt. Però el joc que hem preparat és
que jo aniré passant totes les meves pestanyes,
aniré rotant, i el Marc dirà, para, i hauré d
'explicar aquella pestanya. Sabent que les pestanyes
de l 'èxia és una cosa que... Generalment oscil·la
el meu navegador entre unes 60 i 90 pestanyes,
més o menys. A veure on anem a parar. No ho sé,
dos o tres, segons els passem, i podem parlar
sobre això. Has filtrat per pornografia, infàmia,
habitacions d 'hotel i coses d 'aquestes, o no?
No, perquè aquestes generalment ja solen anar
a un altre navegador, aquest tipus de coses.
No, però jo saps què passa, que sóc d 'aquestes
persones que obren la tapa i després s 'obliden.
Tenia sis o set del timeline de Twitter. No aportaven
molt. I estadísticament... era bastant probable
que sortissin. I aleshores, clar, tenir un timeline
de Twitter obert no portava gaire... O YouTube.
YouTube, després de veure 3 o 4 vídeos, es queda
allà, saps? I aleshores, clar, a part de consumir
memòria, es queda allà i no portava res. O hi
ha certes coses que tampoc no d 'això. De fet,
tenia obert l 'esport, em sembla, i no sé quines
altres coses. Però bueno, o jo què sé, Amazon,
saps? Però bueno. Quan vols començar? Jo vaig
passant, fem número 1, i a veure quant de temps...
Perquè tenim preguntes de l 'audiència, tenim
dues preguntes d 'audiència, a veure si ens dona
temps, i preguntes de públic. Bé, jo li dono,
a veure. De fet, puc eliminar -ne tres, o sigui,
hi ha tres que no comptaran, perquè són les de
YouTube d 'ara i un Twitter que he deixat obert
per si m 'avorria una miqueta més amb el que
m 'estava explicant. Vinga. Vinga, eh? Jo vaig
passant. Passo ràpid o passo lent? No, ràpid,
ràpid, ràpid. Ja. D 'acord. ThoughtWorks. Technology
Raider, volum 32. ThoughtWorks és aquella consultora...
Correcte. ...infumable, no? Sí, és típica cosa...
O sigui, ThoughtWorks és una consultora tecnològica
que és... No sabria com definir -ho, però és
una consultora bastant a la banda alta de preus
i suposo que de qualitat, almenys això d 'estil.
No són percebuts com uns bàrbars carnissers,
com la majoria de consultores que són les típiques
càrniques. I vaig veure que havien publicat un
radar de tecnologies d 'enguany. O sigui, prediccions.
I vaig dir, això m 'interessa. Però m 'interessa
fer veure que algun dia ho llegiré i es mudeix
obert i el 2027 diré, què era aquesta pestanya?
Aniré aquí i ja se lo tancaré perquè ja no serà
rellevant. Això és el que m 'acaba passant. Però
aquí està, no sé ni de què va. Podem mirar -ho
o puc explicar per què és rellevant? Només tinc
una aportació sobre aquest tipus de situacions
en les que et trobes. Jo abans m 'hi trobava
molt, també. De fet... Tu no fas servir Safari,
però hi ha una funcionalitat que és que les pestanyes,
al cap d 'un dia, les trec ja. Ja no vull saber
res. Te les autoarxiva. Això ho tenia Arc, però...
Sí, exacte. Però Safari també ho tenia. Ho feia
random. Sí, exacte, però Arc... Ho feia d 'una
funcionalitat. Safari ho té com dintre les preferències,
que dius, a veure, almenys fes una mica de marketing,
xato, això és una bona funcionalitat. Sí. Bueno,
ho té, ho té. La cosa, abans, totes aquestes
queien per desinterès, totes. Ara, aquestes coses
que... M 'interessen, però no el suficient com
per fer l 'esforç de llegir -les. Jo crec que
ChatGPT, NotebookLM, ha ajudat tant... He llegit
tantes coses que no m 'interessaven i que al
final han acabat sent mitjanament interessants
gràcies a això, a la facilitat d 'accés en el
context. Jo estic d 'acord. Aquesta, clar, no
té text, això no el podia passar per un notebook.
Té com un mapa bastant xulo de... Té un quadrant
de tècniques, eines... plataformes i llenguatges
i frameworks, que tu vas passant i et diu quatre
fases d 'on haurien d 'estar, o almenys com ho
tenen ells internament, i et diu si està en fase
d 'adopció, en fase de proves, en fase d 'avaluació,
o en fase d 'anem a esperar. I llavors, random,
llenguatges de programació, en fase d 'adopció,
OpenTelemetry, o sigui, com a frameworks, i React
Hook Forms. Fantàstic, ok, però si anem a plataformes,
coses que t 'has d 'esperar, TIK, Hybrid API
Management. Ni idea. Et diuen el que fan servir
ells, això va bé segurament per vendre els típics
reports d 'haver algun client molt més corporate
que hauríem de fer servir, com està l 'estat
de l 'e -commerce conversacional, aquest tipus
de coses. I tu dius, mira, he fet aquest estudi
per ser una empresa molt gran i ens dediquem
a això, i ja està. I queda xulo i el convences
perquè tens un bon estudi. Però que jo ho pugui
fer servir és de dubtosa... aplicació. El meu
comentari sobre això és que hi ha una raó evolutiva
per la qual som uns recolectors, que ara no t
'ho explicaré perquè ja he fet un Seguins Corner
i sé que només en tinc un per episodi, no l 'entrarem.
Però hi ha una raó evolutiva per la qual som
recolectors, i això estava ja abans, perquè quan
anaves caminant pel bosc, el màxim que podies
recollir que trobaves eren unes baies i la meitat
eren baranoses, llavors millor no les agafessis.
Ara, amb això és un problema, a mi també em passa,
o sigui, cada vegada que... Per mi és un problema,
per exemple, escoltar un podcast de Joe Rogan
o una cosa d 'aquestes, perquè durant 3 hores
recomanen 7 llibres. Jo me 'ls vull llegir, els
7. En realitat no vull llegir -me 'ls, però el
meu cap m 'obliga a recolectar -los. Llavors
és un problema perquè només fa llarga la llista
de llibres que mai podré llegir. Això és el mateix.
Llavors jo et recomano que aquesta tabla l 'eliminis.
Vinga, va, la tanquem. Vinga, fora. Per què la
vas guardar al primer moment si sabies que no
ho llegiries mai? Bueno, no ho sé, perquè de
vegades hi ha coses, però fixa't que, per exemple,
un dels premis aquells que ens havíem de presentar,
que ens havien escrit des del sofà puncat, no
sé què, se'm va passar, perquè va quedar una
d 'aquestes tabs, i al final me 'n vaig mirar
i havia passat feia un mes. Bueno, és una manera
també de no sobrecarregar -se de feina, saps?
I dir, ai, això m 'ha passat, ho sento, saps?
Però bueno, aleshores està bé. Jo, de fet, el
tema dels llibres, és verídic, és barçamblant,
vaig trobar -me les llibretes de l 'institut.
Bueno, jo fullejant vaig dir, bueno, algunes,
jo què sé, la meva favorita, la filosofia, doncs
la vaig digitalitzar. Però clar, vaig estar mirant
la història i realment tenia tots els llibres
que havia recomanat el profe durant tots els
anys, vaig anar a mirar la meva llista de llibres
que tinc a Todoist i estaven tots allà. I vaig
dir, no pot ser. O sigui, he anat passant de
llibreta a nota probablement de text a... aplicat
a Evernote, a tots els sistemes Obsidian, tal,
tal, tal, i ha acabat a Pell Notes. O sigui,
però a l 'institut jo vaig entrar a un el 2004,
o sigui, és a dir, que d 'aquí poc farà 30 anys.
Deu fer 30 anys ja que em van recomanar aquests
llibres. Bueno, doncs aquí queda l 'equipògraf.
La pregunta és... N 'havies llegit algun des
que el vas apuntar amb 14 anys fins als 30? No,
no, no, absolutament. Però no, els de filosofia
sí, perquè m 'agrada molt, és de filosofia i
l 'hi vaig dedicar bastant. No tenia espai per
llegir tampoc els d 'història, que també és veritat
que llegir llibres sobre l 'Espanya despertero
potser no era la meva passió, però és veritat
que tinc aquesta... Allò de dir, ostres, m 'he
de comprar aquest llibre. I de vegades inclús
els compro i no els acabo. Amb videojocs em passava
molt, comprava molts jocs d 'adolescent. que
després no acaba aprovant mai. Però almenys ja
estava allà. Jo havia fet la meva part, que era
comprar -lo, saps? Què? Fem un parell o què?
Dona'm un altre més. Vinga, va. Ja. Uh! Aquesta
és boníssima. Magnífica, ja, d 'ahir. Coneixem.
No. Sí, home, sí. És l 'app aquesta de l 'appscaler
fet amb intel·ligència artificial creada pel
Javi López i l 'Emilio Nicolás, els fundadors
d 'Erasmus. que la van vendre al cap de set mesos
a Freepik, que era una app d 'intel·ligència
artificial. Sí, sí. De fet, en vam parlar, el
que passa és que no recordo exactament què feia.
Tu li poses una imatge i te la millora. Et fa
un upscaling, no? És a dir, tu li pots donar
més detall, la pots expandir, o pots, no ho sé,
li poses la Mona Lisa... No sé si aquest era
un dels casos durs. Llavors es pot imaginar el
que sorraundeix a la imatge, aquest tipus de
coses, d 'acord? Què passa? Em van passar fa
poc unes imatges meves de les colònies de Guanyora
Crio. I vaig dir, amb una resolució infumable,
que no es veu ni si són humans, els crios, val?
No és allò que dius, on soc jo? No ho sé, però
jo no sé si el que estic veient és una persona
o és un esquirol, val? I vaig dir, calla, que
potser això, l 'upscaling, va molt bé. No, no
és un cas d 'ús que vagi bé. Per què? Perquè,
clar, ha sortit material de malsons, val? O sigui,
vaig posar foto de... És que, clar, aquí no es
podrà veure, però... Però bueno, típica foto,
tu pots ser el antes -después, no? Llavors cliques
aquí, és aquesta l 'original, tot superblurry,
no sé com es diu, i passes aquí i dius, ui, sí,
es veu bé, hi ha qualitat. No, comences a mirar
la cara dels crios i no publicarem perquè la
gent no podria dormir i ens denunciaria, perquè
això està en horari infantil. Si són cares desfigurades,
com el Guernica, quan vas a Picasso, amb carn
i ossos, val? Ja vaig parlar amb el Javi. i vaig
dir, tio, quina és la configuració que hauria
de fer servir perquè m 'ha passat això, diu,
home, és que això és un cas d 'ús molt específic
pel qual no està preparat el típic, no està preparat
aquest software per això, i clar, no realment
tal com funcionen els models i tal, clar, el
que fa allò és predir, no és dir, pensar, ui,
sí, aquesta persona tindrà la cara així, sinó
és dir, ah, és un criu que està de colònies,
no sé quants o quantos, agafarem un trosset d
'aquí, un trosset d 'allà, i pum, i surten unes
coses, tio, que... Bé, són de pel i de por, bàsicament.
Però he de dir que m 'agrada molt el software,
vull dir que realment té coses molt xules. Aquest
no és el cas d 'ús específic, però si no mires
les cares de la gent, dius, uau, el nivell d
'acabat de fotos dels anys 90, bé, ho podràs
recomanar. Potser amb una cara d 'una persona
que es vegi bastant clara, que li vols posar
color, sí, però que li falti definició, no, perquè
això s 'ho inventa. I quan s 'ho inventa amb
una cara... més o menys, precisament amb 30 -40
cares bueno, saps allò dels quan hi havia les
mans, allò que els dits i tot això, aquí he passat
amb les cares és material xunguíssim tangencialment
relacionat, m 'agrada molt la tendència que des
que ara, recentment, xatgepte, el model de generació
d 'imatges és el mateix que el de text, que ja
no simplement ho envia en el generador d 'imatges
que tenia abans, que era d 'ali, que tenia una
tecnologia diferent i li tornava... Per tant,
no podies editar i fer aquestes coses. M 'agrada
aquesta tendència de passar -li una foto i preguntar
-li on és. però traient -li la metadata, perquè
si no, a vegades... És que què putes que són
els models, a vegades ho saben i no t 'ho diuen.
O sigui, veuen d 'on és la foto, llavors t 'ho
diuen a través d 'allò, però malgrat menteixen
en la cadena de pensament fent veure que ho estan
mirant, i llavors et diuen, és d 'aquí. Llavors
dius, ah, però cabron, però ho has mirat, i et
diu no, saps? Llavors, no, no, clar, però és
molt curiós. O sigui, a mi em sembla fascinant
aquesta idea. I... Bueno, fa una mica de por,
també, en realitat, però és fascinant, eh? Bé,
podríem dedicar -li un episodi sencer al tema
aquest del raonament, perquè déu -n 'hi -do les
pillades que li he fet jo al Deep Research i
totes aquestes històries, és a dir, home, amic,
no et feia falta anar tan lluny per agafar això.
És com que de vegades... s 'omple la llista per
poder dir, he pensat molt més quan no li feia
falta. Ja tenia resolt allò i diu, però vaig
a... He pensat que estaria bé que anés a buscar,
a veure si a la biblioteca d 'Oxford hi ha alguna
cosa aquí. I en realitat li havies demanat que
tornés a una llista, saps? Però en realitat és
una mica com tu, eh? És el que em va passar,
eh? Però és el que faries tu. A mi, per exemple,
jo què sé... No, és el que faries tu si paguéssim
per hores i fóssim a 15 -i. Clar, però és que
és boníssim, a mi em sembla brillant, perquè
tu, per exemple, imagina que et donen una tasca
molt difícil, que és, per exemple, jo què sé,
saber d 'on és aquella foto. I de cop, hòstia,
tu mires la foto i és supercomplicat, no tens
ni puta idea. Llavors la gires i a darrere posa
Chicago 97, saps? Hòstia, vale, vale. Llavors
et tornes a girar i no ho saps, llavors estàs
com... Clar, tu no li dius, ah, ho posa a darrere,
és Chicago 97. No, tu què fas? Tu gires, sense
que es vegi, llavors comences a pensar, mirant,
que ho estàs mirant, i al cap de mitja hora li
dius, jo crec... I potser al principi t 'equivoques
i tot, dius, jo crec que això és Boston. I diu,
no, potser Chicago. i dius, hòstia, sí, tal,
no sé, jo crec que faries el mateix. Això és
una miqueta tarot, això, eh? Vull dir, lectura
en fred, saps? Allò de veure com reacciona l
'altra persona en temps real i dir fred, fred,
fred calent i tal, tal, tal. Bueno, és que al
final has entrenat un model amb totes les coses
que nosaltres hem fet, llavors, tio, o sigui,
no ho sé, com internet és com el bootloader de
la intel·ligència artificial, no? Llavors, doncs
clar, què ha agradat? Doncs, tio, totes les nostres
merdes ha agradat, clar. És que és normal. Va,
fem una més, fem una més ràpida i passem a preguntes
de... Tango la bastanya, eh? Sí. Complació per
inacció. Vinga. Ja. L 'hem donat al YouTube,
no. No. Ara. Uh, bueno, aquesta déu -n 'hi -do.
Però aquesta no la podré tancar. XatGPT, deep
research d 'una altra persona. Jorge Sancha,
de Tiny Bird. Ell et va demanar a tu que li fessis
o ell ho va fer i et va passar el seu deep research?
Ho va compartir a Twitter. Va compartir a Twitter
un parell d 'exemples de coses de deep research
del pal. Déu -n 'hi -do, això. Bé, el típic.
Ui, aquí s 'estan caient molts models de negoci
de molta gent i tal, i amb això, clar, m 'ho
hauries de veure en aquests nivells d 'al·lucinació
i tal. I ell va posar dos exemples, en realitat
són dos taps en una, d 'acord? Una és, li va
demanar una estratègia de creixement per Titanivert,
per la seva empresa. No me l 'he llegit encara
perquè és llarguíssim, però vaig dir, això és
la típica cosa que jo voldria provar per mi,
per tant té una certa aplicabilitat. La segona
és, aquesta em va resultar més xocant, que és
suplements per salut cognitiva. I llavors li
va demanar... És llarguíssim! Té un escrol...
El prompt és... A veure, traducció al vol, pot
ser que aquí faci bastantes relliscades. M 'agradaria
obtenir el millor, més segur i el més recercat
set de suplements, estructura sintàctica, perdoneu
-la, és on de fly, que un home de 48 anys hauria
d 'estar prenent diàriament. per tenir les millors
funcionalitats cognitives possibles, habilitat
per focalitzar -te, promoure l 'acció i també
extendre la llargada de salut suportant una vida
estressant. Déu -n 'hi -do, eh? Déu -n 'hi -do.
I aleshores aquí el que m 'agrada és que li fa
una sèrie de preguntes, que ja sabem que és una
bona manera de fer -ho, i després li contesta.
i li fot una parrafada aquí al·lucinant, que
clar, dius, ok, està bé, m 'interessa fins a
quin punt, o sigui, a mi el que em presenta és
el dubte aquest de dir, sí, però jo, per exemple,
tinc una dietista, no? Li hauria de passar. Però
fins a quin punt la dietista no està suficientment
al dia com per saber tot això, se li poden escapar
coses, el que dèiem de les potxats GPT té menys
taxa d 'error. en certes operacions que els humans,
i arribes a un punt que dius, ostres, pot ser
perillós? Hi ha un risc? Sí? No? Què? Què dir,
per cert? Fem -ho aquí, si de cas, perquè donar
part molt d 'això. Però, d 'allò de compartir
aquest tipus de prompts i aquest tipus de resultats,
ho vaig trobar molt interessant perquè és que
realment és una passada. Com es pot arribar a
adaptar a lo teu. Si li poses els teus reports
mèdics, jo no ho he fet, però pots arribar bastant
lluny. Aïllem l 'exemple, perquè és molt específic
i està molt bé que ho sigui, i podria entrar
molt a profunditat, perquè jo he fet el mateix.
Exactament igual, i jo sí, sense por, li he passat
els reports mèdics, endavant, he pensat, mira,
la privacitat la vaig esperar durant 18 anys,
jo, saps? No cal, d 'acord? Llavors, el que m
'agrada d 'això, no sé si la paraula és m 'agrada,
el que em sembla interessant, és que... A veure,
com et diria? Aquestes tecnologies que comencen
de manera inofensiva i que capturen tota la demanda
de mercat, què? No té diners per anar a un lloc
especialitzat, exemple. Si jo soc una persona
que és gasillonària i tinc un lloguer, un local
que vull fer un lloguer, possiblement puc anar
aquí al costat a quatre cases i dir que em redactin
un contracte. I com que m 'és igual, ho pago
i ja està. Llavors quatre cases està content
i està bé. malgrat que el 90 % de la gent possiblement
no té els diners per pagar -li la minuta. Fins
llavors, no ho sé, jo crec que es fotocopiaven
entre ells els de l 'amic i feien aquestes merdes,
val? Ara pots aconseguir una cosa que està un
80 % bé... Clar, i 90. I 90, i més, és igual.
Dic un 80 per això. Llavors, però clar, on està
el problema? El problema, per mi, està amb el
determinisme. És a dir, quan la solució que necessites
és... correcta o no correcta, és a dir, que és
binària, aquí tens un problema, perquè la pots
cagar a big time, però... Per exemple, quan tu
li demanes una imatge... O càlculs. Sí, exacte.
Quan tu li demanes una imatge, no estàs esperant
un resultat. Et deixes sorprendre i t 'agradarà
més o menys, però no hi ha una solució correcta
al teu problema. És per això que a mi em sembla
interessant com que aquests models funcionen
molt bé quan tenen... Com es diu? Reinforms and
learning, en català. Ha reforçat, l 'aprenentatge
ha reforçat. L 'aprenentatge ha reforçat que
és determinístic, és a dir, quan tu pots optimitzar...
a una mètrica molt concreta. És a dir, tu pots
deixar que això aprengui solet quan li dius,
mira, tens aquest problema i la solució bona
és aquesta. Però clar, això no passa, per exemple,
amb una imatge. No hi ha una... una funció d
'optimització d 'una imatge. Potser la hi hagi,
si hi ha molta gent dient que això és bo o és
dolent, però és etiquetat manualment. En canvi,
per aquest tipus de coses, em sembla molt interessant...
Aquest cas és boníssim, o un cas d 'un metge,
per exemple. A mi aquestes coses em semblen fascinants.
El que passa és que no sé fins a quin punt nosaltres
ens estem fotent al mig del problema. I, exemple,
hi ha aquest mític estudi dels metges sols, amb
intel·ligència artificial i sense. Llavors...
El punt és que funciona millor sense, o sigui,
el producte nu, perquè no té que explicar -nos
a nosaltres de quina manera ha arribat a aquella
conclusió, perquè d 'alguna manera allò és waste,
és l 'op del propi... Si tu deixes córrer la
cadena de pensament, veus que comença a dir coses
estúpides, comença a parlar primer en espanyol,
després et canvia l 'idioma, no saps ni el que
fa. És igual, però tampoc s 'ha d 'esforçar,
perquè nosaltres ho entenguem. D 'aquesta manera...
Tot plegat és per dir -te això, que em sembla
molt bona oportunitat per agafar aquesta corba
llarga de gent que possiblement no hauria tingut
aquests serveis i els estàs oferint de forma
gratuïta. Llavors, fins a quin punt quatre cases...
No, quatre cases és un mal exemple. Però el mític
abogat poc especialitzat que s 'estava lucrant
a base de fer contractets de merda, copiant i
enganxant, aquest senyor ha perdut la feina.
Bé, precisament perquè només aportava el valor
de la conveniència. Exacte, exacte. Però, bueno...
Aquest és el tipi que li ha entrat la feina a
les màquines. El progrés m 'ha entrat la feina.
Bueno, però el progrés et treu i et dona, no?
I això ho vam comentar fa poc, és a dir, no ho
sé, i ara dius, no, és que ens treurà la feina
dels, no ho sé, vull dir, de les persones que
reparteixen amb Uber. Bueno, les persones que
reparteixen amb Uber també els va donar la tecnologia,
la feina. Abans no estaven fent això. Llavors,
no ho sé, la tecnologia t 'ho dona, la tecnologia
t 'ho treu. Em sembla un discurs que m 'agrada,
perquè és apocalíptic, però no el compro. T 'agrada,
eh? Tot el que és apocalíptic m 'encanta. Algun
dia hauria de preguntar -te quines són les armes
que et compraries tu, per preparar -te per un
apocalipsi zombi. El teu set d 'armes. Quines
em compraria o quines tinc? És veritat. Quines
serien les teves primeres opcions? Si haguessis
d 'arrencar això, primera opció, segona, i després
aniríem... Però ja ho farem, un dia més off -topic.
Fem una... No sé si dóna temps de fer les dues
preguntes que teníem. És que són llarguíssimes.
Fem la primera. Fem la primera, que és la de
l 'Andreu. El que passa és que no puc llegir
-ho tot sencer, tio, perquè s 'ha de fer scroll,
són diversos pergamins i tot això. Però, bàsicament,
l 'Andreu Parelló, que ens pregunta... Era un
tema d 'orientament professional, que ell havia
estudiat, me 'n recordo. A veure, aquí ho diré.
Va començar el doble grau de matemàtiques en
enginyeria informàtica i després va preferir
-se a dedicar -se a la música i aleshores ha
d 'estar estudiant sonologia a l 'ESMUC, que
és la branca més tècnica de música i té força
de relació amb el sector tecnològic. Tot així,
parrafada. El resum és, veient que els bootcamps
perden sentit, com ja hem comentat, perquè amb
l 'arribada de la intel·ligència artificial,
quina seria la millor sortida per fer un reorientament
professional, si fer un cicle formatiu, podria
fer aquest reskilling, no? I quins altres camins
serien recomanables? Electricista, per... Sí,
tu això ja ho vas dir. Aquest és el camí que
jo faria si tingués 18 anys, clarament. O sigui,
anar a construir data centers. És que és la feina
del futur, Déu meu, és la feina del futur. I
refrigerador, instal·lador d 'aires acondicionats
o de... Per l 'apocalipsi. No, també per tots
els racks i data centers d 'això que hagi de
tenir més refrigeració. Sí, sí, sí, totalment,
totalment. especialitzat ja en refrigeració,
allò per... No, però sí que ara fora conyes.
No penses com que ens han venut... a la nostra
generació com la idea aquesta del... És que no
sé com es diu el culleret blanc. Ja. Treballador
del coneixement. Aquesta idea que, com et diria,
fer un grau de psicologia de ximpancés és interessant
i al final surts d 'allà sense saber fer absolutament
res. Exacte. I que hi ha com una... Com et diria?
Com una diferència jeràrquica entre una persona
que té un títol universitari i una que no. Això
és una cosa que ara és molt òbvia, que l 'estem
comentant i l 'hem sentit mil cops, però és com
un dels enganys bèsties que ens han venut i l
'hem comprat molt contents, tots plegats. Sí,
sí, sí. Jo sempre ho dic, que jo de la carrera
només em vaig aprofitar l 'Erasmus. La resta
de coses... Parau per bé, o ja les sabia, perquè
jo ja sabia programar, o no m 'interessaven i
no m 'han interessat i no me 'n recordo de res.
Alguna cosa després he pogut aplicar i em sona,
però jo què sé, no he fet convolucions i transformades
de Fourier. Entenc el concepte, m 'ha ajudat
a fer edició d 'àudio, però francament, m 'és
igual, no l 'aplicaré. Per què? Perquè de fet
ja he esperat suficient que surti una tecnologia
que m 'ho faciliti i m 'ho faci per mi, per tant
ja no ho he necessitat. Però bé, potser conèixer
els conceptes també. Sí que és veritat que...
primer, hi ha un cert classisme, però això ja
ho hem comentat, amb el tema de la titulitis,
que és un mal endèmic a Espanya, el que jo crec
que com a resposta, per anar una miqueta més
al gra, a la pregunta de l 'Andreu, és depèn
de com aprens tu. Jo sempre ho dic, jo soc una
persona que apren explicant, i per això m 'agrada
tant el tema del podcast, parlar en públic, tenir
aquesta vessant més didàctica, perquè la que
jo estic explicant generalment és quan faig les
connexions de servei, dic, ah, això és així,
però jo abans d 'explicar -t 'ho no ho sabia.
Però hi ha gent que aprèn quan l 'hi expliquen,
hi ha gent que aprèn quan ho llegeix, hi ha gent
que aprèn quan ho fa. Jo no tinc aquest mètode
d 'aprenentatge. No tinc aquests mètodes. I a
mi, jo realment ho sé, que jo aprenc les coses
quan soc capaç d 'explicar -les a algú. Que això
ja ho deia algun filòsof grec. Però no l 'hi
aplica a tothom. Segurament l 'hi aplica a ell
i a alguns més. Hi ha gent que no. Jo conec gent
que... que llegia els apunts abans de l 'examen
ho entenia i matrícula d 'honor fantàstic perquè
són gent que llegeix una cosa i se li queda a
nosaltres que no, ho he llegit però espera que
ho he d 'aplicar i de cop i volta, ara ho veig
i se li consolida aquí depèn jo per exemple crec
que avui en dia si hagués de fer una carrera
no la faria per com aprec jo. Jo la uni me la
vaig passar jugant al futbol mànager en horari
lectiu. Per què? Perquè jo anar a classe i veure
com m 'explicaven coses, no en tenia res. El
meu cervell es bloquejava i, per més que jo mirava
el PowerPoint, dic, però jo aquesta classe de
60 minuts me la puc mirar a casa, jo sol, i ja
ho explicaré a algú altre, i se'm quedarà. Per
mi considero que va ser una pèrdua, no una pèrdua
de temps, va ser temps poc eficient. però clar,
en aquell moment tens molt temps, perquè tens
zero diners i tens zero oportunitats, diguem,
doncs està bé, pots invertir -ho, però bueno,
jo vaig i dic, prefereixo passar -me la classe
jugant, m 'ho passo bé, i així arribo a casa
i el dia que m 'ho hagi de preparar, doncs ja
ho faig i ho aprenc. Però, per exemple, quan
estic aprenent coses de programació d 'intel·ligència
artificial amb intel·ligència artificial, com
que també ho estic explicant o estic forçat a
tenir una certa conversa amb el prompting, allà
ja estic obligat a alinear, o sigui, posant fil
a tots aquests pensaments, I estic aprenent a
la part que ho explico. I aleshores, a mi, avui
en dia, jo si hagués d 'estudiar una altra carrera,
diria, no ho faig, vaig a fer -ho amb materials
que ja siguin públics, Harvard, MIT, el que sigui,
més un tutor personalitzat d 'intel·ligència
artificial. És que al final a la universitat
és com que li demanes moltes coses. És a dir,
fa moltes funcions i possiblement la que és més
reconeguda socialment és la menys útil. Per exemple,
és a dir, jo què sé, una funció és la de... fer
amics. Superbona opció per tenir un grup social
i estar connectat amb gent que fa el mateix que
tu durant un temps determinat i em sembla una
opció super lícita. La segona és reconeixement
social a nivell de... vas a algun lloc i, històricament,
tenir un títol servia com per dir que aquesta
persona, almenys, no sé si això va per alguna
cosa o no, però ha estat assegut a la cadira
durant quatre anys i, almenys, algú estava escoltant
alguna cosa. Jo tinc bons records de la universitat,
és a dir, jo no et tiraria enrere, també vaig
anar a moments bastant divertits, fem que a mi
em va tocar Santiago Niño Becerra a l 'any 2009.
Imagina't, o sigui, això va ser com... Aquest
sí que li va tocar el Nadal, aquell dia, perquè
portava com cinc anys venint l 'apocalipsi i
va arribar el 2008. Jo el vaig tenir a classe
i, a més, no em tocava a mi tenir -lo. perquè
jo feia enginyeria industrial, però tenia una
assignatura que era economia industrial o alguna
cosa així, i la donava ell. Va ser la millor
classe que vaig tenir a la uni. Una salutació,
Santiago Nanyo Becerra, allà on estigui. És viu,
eh? Com si estigués mort. Una salutació, és que
el saludo. És que ha sonat molt solemne. Allà
on estigui, si encara ens escolta. Allà on estigui,
allà on ens escolti, vaja. Segurament escolta
el podcast. Si sap que un alumne seu és el promotor...
Li podíem passar. I després tenia un altre, que
avui... Tu has aprofitat l 'Erasmus i jo avui
he aprofitat la classe d 'electrotècnia. per
explicar una mica això al principi, em va anar
bé, veus? He tret alguna cosa, he pensat, això
ho estava explicant a l 'electrotecnia. I tenia
un professor de l 'època, també, que es deia
Pere Palacín, que tenia un càrrec a la Generalitat
fa poc, perquè va ser un... Ara té un càrrec
públic, també una salutació a ell, que sé que
és viu, perquè l 'he sentit per Catalunya Ràdio,
perquè el seu moment va arribar ahir. O sigui,
era com el seu somni, ha estat esperant 25 anys
per això. Així que... Jo porto molts anys esperant
les preguntes del públic, avui, no sé que si
hi ha alguna cosa... que tingui dubtes. De fet,
em sembla que heu de venir aquí i parlar per
aquell micro. Qui vol començar? Si no, tenim
una altra pregunta, que és un totxo, igual ens
ocupa els set minuts. Sí? Vinga, David. Honesta.
Molt bé. Quina pressió, eh? Aviam, què tens per
nosaltres? Has dit... És una pregunta, un leading
question. Has dit que amb la IA totes aquestes
feines de poc valor, tot això... té menys sentit.
No creus que ja hem demostrat amb la tecnologia
fins ara que hi ha moltes feines que podrien
haver -se perdut perfectament des de fa 20 anys
amb eines molt més rudimentàries de les que tenim
avui en dia i hi ha gent o sectors que han trobat
la manera de perpetuar -se o fins i tot de generar
més metafeina per no desaparèixer? Creus que
això no anirà a més en lloc de a menys gràcies
a tot el flau aquest de... dels models de llenguatge?
A veure... No estem preparats per preguntes intel·ligents.
No, m 'agrada, m 'agrada, m 'agrada. El que passa
és que aquest debat de suplantar feines es posa
sempre com en un... en un mercat de competició
com de suma zero. Però a mi m 'agrada més pensar
que això, en lloc de tenir aquesta competició
tan perfecta, és com un avantatge comparatiu.
És a dir, anem a dir que l 'Àlex i jo, els dos,
som... És que hi ha un exemple que és mític,
que l 'he explicat mil vegades, que és la mecanògrafa
de Marc Andreessen, l 'inversor. Sí. Llavors,
aquest concepte d 'avantatge comparatiu. És a
dir... Si tu i jo som molt bons fent una cosa,
encara que tu siguis infinitament més bo que
jo fent aquesta cosa, si tu saps fer millor que
jo una cosa de més valor, jo generalment no em
quedaré sense feina. És a dir, per exemple, és
aquest exemple que són dues persones que són
molt bones escrivint en correus per dir alguna
cosa. Si tu ets un gran inversor i el teu temps
val més com a inversor... Jo no em quedaré sense
feina pel fet que tu siguis millor. No sé si
és tipògraf, mecanògraf, no tinc ni idea el que
és. Llavors, aquesta idea a mi em dona la pau...
No sé si és pau o no, simplement em dona la tranquil·litat
mental que no és que simplement la IA, per ser
millor que tot amb nosaltres, tots ens quedarem
sense feina. No, sinó que allò es destinarà a
fer les coses que tenen més valor. I les que
no tenen tant valor, perquè al final és un recurs
de computació. Això d 'aquí és supereficient.
Em sembla que són 20... Em sembla que són vats
l 'hora de consum. És una bogeria, és megaeficient.
La computació que treu això per potència és una
barbaritat. En canvi... Més que el sistema elèctric
espanyol, bàsicament, sí. No es perden 15 gigawatts.
No, però més que un rack de chips d 'Nvidia,
saps? Llavors, clar, allò és preciós, ja m 'entens.
Vull dir que computacionalment és molt valuós.
Per tant, a què dedicaràs allò? A solventar un
problema d 'una proteïna? No sé quines merdes,
no ho estic inventant. O a escriure als correus
de Marc Andreessen? Aquestes coses a mi són les
que em donen pau. És a dir, sí, hi ha molta feina
d 'aquesta, però existeix... Crec que per aquest
motiu penso, eh? No sé què penses tu, eh? Perquè
si ho vas preguntant és que et dones la meva
opinió. Tinc una opinió força cínica. Jo participo
d 'aquesta autoperpetuació de feines de poc valor
afegit i crec que els humans trobem maneres de
perpetuar -les i cal generacions noves per tenir
un xip diferent o cal incorporar sang nova en
el sistema. Per què? Perquè jo crec que hi ha
un mecanisme d 'autoprotecció que és assegurar
-se el pa de demà o el que sigui, que en general
ho anem repetint com a humans, perquè jo crec
que hi ha marge per qüestionar l 'estatus quo
molt més freqüentment del que ho fem. Jo crec
que això ho fan, per exemple, aquest exemple
tan sobat de la febre de l 'or, qui es va fer
ric van ser els creadors de pales, no? Sí, és
veritat, però els que van començar a fer pales...
segurament al cap de 50 anys ja no existien.
L 'única marca que es va quedar és la que ja
portava 50 anys fent pales. Però per què? Perquè
té l 'artesania, té el mestratge aquest... i,
en tant que porta molt més recorregut, és més
conservadora com a marca. I, per tant, ha hagut
d 'invertir el doble en buscar -se les garrofes,
reinventant -se, i un Philip Morris, avui en
dia, està fent altres coses i ja no produeixen
talac. Per què? Perquè no volen que desapareixi
l 'empresa ni la marca, no sé què. I diuen, si
ens hem d 'autofagocitar nosaltres, ja deixem
que totes les altres marques que han estat allà,
les marques turistes, les empreses turistes que
han vingut només perquè era una època de paques...
grasses, doncs s 'ha quedat un temps i a la que
hem vist que allò s 'enfonsava, han marxat. I
qui s 'ha quedat? La gent que té més reputació,
tenia més a perdre, no? I per tant aquesta han
posat més esforç en perpetuar el seu model. Gràcies.
Alguna altra pregunta? Tenim dos minuts, però...
No. Però escolta, jo crec que podem deixar aquí
conclusions. És que tornarem la setmana que ve,
no? Tornarem d 'aquí dues setmanes. Dos setmanes?
Dos setmanes, però ens falta definir quan tenim
el proper esmorzar. O això no ho tenim? Això
no ho tenim. Estem perdent l 'acostum, eh? Estem
perdent l 'acostum. I no m 'agrada gens perdre
aquesta costum. Perquè algú va viatjar la setmana
passada, i no vaig ser jo, que generalment sóc
jo el que viatja. No, a veure, no vaig viatjar,
m 'estava preparant per l 'apocalipsi. Estaves
esmolant, estaves esmolant les armes. No, sí,
d 'aquí dues setmanes tornem a tenir episodi.
I ara, de fet, el compromís és ja anar -ne fent
un al mes. Potser l 'estiu pararem, però això
ho recuperarem cada 15 dies i tal. Fes allò del
Patreon. Allò del Patreon, sí. Això se't dona
bé a tu? Bueno, se'm dona bé quan hi penso jo,
quan no hi penso. Però recordar que tenim un
Patreon, no perquè ens doneu els vostres diners,
perquè no ens interessen, si ho feu, fantàstic,
però perquè les comunicacions d 'aquestes trobades...
les trobades de les gravacions en directe i els
esmorzars de Forquilla, les fem ja només per
allà. De fet, acabo de trobar la càmera, i estic
mirant la càmera per primer cop en aquest episodi,
no sabia que era aquesta. I tot el rato... He
sortit amb el coco així i tot el rato... No,
no, tu t 'anaves enfocant, tio. Ah, vivim aquesta.
I no hem tingut en aquest episodi, hem tingut
el CPU aquell que va començar a brillar a mig
episodi, te 'n recordes, que ens va distreure.
Doncs això, que patreon .com barra foc a terra,
i allà... Hi ha un tier gratuït, si no ens voleu
donar diners, si ens voleu donar diners aniran
a causes molt justes, com, per exemple, pagar...
Esmorzals de forquilla. Esmorzals de forquilla,
i per no dependre de les grans corporacions,
com parlem, aquí encara hem d 'agrair, però no
sabem si continuarem. Però sí que diem que el
proper episodi serà amb convidat, primer episodi
amb convidat de la història, el CEDO de Parlem,
que vindrà el Xavi Capallades, vindrà aquí i
estarà amb nosaltres, i ja està, que ho hem de
deixar aquí, perquè ja se 'ns acaba el temps.
Se 'ns han acabat els euros. Se 'ns han acabat
els euros. Allò de... Ha faltat... Saps? Hauria
d 'haver sonat i... Ja ho tenim.