Jo sempre dic que crearé una drecera per crear
un quicktime audio i no ho faig mai. Seria bona,
és veritat. Mira, jo estic començant a fer servir
els shortcuts d'iOS i no està mal, no està mal.
Per exemple, hi ha la típica nota de veu que
abans gravaves. Que dius, no sé si tu ho feies,
però jo de vegades havia pensat, va, em gravo
una nota de veu i m'explico aquesta idea, que
així després ho faré. Després se m'oblidava
completament, perquè no tens mai l'hàbit d'anar
a buscar notes de veu, saps? Aleshores, bé, m
'he trobat que a la meva aplicació de notes de
veu tinc notes d'àudio del 2019, saps? De coses
que vaig dir en el seu moment i que tenen molt
de sentit, però ho tenien en el seu moment i
la majoria no valen la pena. Però, clar. és una
cosa que no estava ben resolta. I ara, en canvi,
m'he fet un xorcat, sembla tonto, però simplement
et fa, et permet gravar una nota d'àudio, te
la tira per xatxepeter, i llavors ja et torna
una miqueta un algo, un output, amb un reminder,
i llavors està bé, perquè llavors quan torno
a casa, ho tinc allà, i llavors dic, ei, ja estic
a l'escriptori, ja puc accionar sobre aquesta
cosa, i abans s'hauria quedat... perduda a l
'arxiu de notes d'àudio enregistrades que no
torno a obrir mai més, no? I ara, doncs mira,
amb els shortcuts no sé fer d'això, per tant,
escolta, benvinguts i més propostes de shortcuts.
És que les automatitzacions, o sigui, hi ha vegades
que ho veus claríssim, perquè realment el mal
que et fa... i la fricció que té fer -la és molt
petita, llavors el mal que et fa és enorme i
dius, vale, és claríssim que si ho faig això
s'ho tindrà guanyant. Però hi ha aquelles que
estan com en aquell territori de ningú, com,
exemple, la de crear una nova gravació d'àudio
en QuickTime, que dius, a veure, tan complicat
no és. Llavors penses, tampoc val la pena automatitzar
-ho perquè al final tardes... 12 segons. Però
clar, ho penso cada setmana i llavors em va com
recordant i és més una automatització mental
per treure't aquesta càrrega mental de pensar
què vols fer, que no pel temps que treu. I per
això que dius de la nota, aquesta és bona. Jo
també tinc una que a vegades... O sigui, a vegades
tens com pensaments en brut, o sigui, no pensaments
bruts, pensaments en brut, o sigui, poc polits,
que no saps molt bé com estructurar -los en una
nota i per guardar -te'ls i per apuntar -los.
Llavors jo tinc una conversa infinita que és
el meu, com et diria, el meu refinador de notes.
Llavors bàsicament el que li dic és que jo aquí
et tiraré un tema, et tiraré una cosa que no
sé molt bé per on agafar -la, però que me la
vull guardar perquè vull tenir consciència d
'aquesta idea. Llavors el que faré és que, primer,
necessito que me la corregeixis si és factualment
incorrecta, perquè pot ser que t'hagi tirat
una cosa que igualment no sigui correcta, o sigui,
sisplau, si dic alguna tonteria, per favor, corregeix
-la. I dos, complementa -la amb altres coses
que puguis pensar i dóna -me -la, amb un format.
de dos paràgrafs perquè jo em pugui anotar a
la meva llibreta. Nanu, això és or. O sigui,
el 90 % de les coses que tenien allà haguessin
quedat totalment descartades. Ara, en canvi,
amb això penso, hòstia, intel·ligent, veus? No
ho hauria pensat mai. La nostra vida ha canviat,
eh? Bueno, jo he començat a aplicar allò que
vas comentar tu fa ja molts episodis, que tenies
un refinador de prompts, no? Vull dir, dona'm
el prompt que hauria de ficar per fer això. O
sigui, et passo la nota poc elaborada, o sigui,
poc polida, en brut, si tu vols. i que t'ajudi
a fer el prompt a base de fer -te preguntes.
I jo des que faig això, per certes tasques, vull
dir, tasques que no té cap puto sentit, però
per tasques més elaborades, tipus... en formes
que hagis de fer o pensar una idea, preparar
-te una reunió, etcètera, té molt més sentit
que hi hagi aquest intercanvi dialèctic mitjançant
el qual fer una miqueta d'esculpir la idea a
base d'aquest intercanvi d'idees. Per tant,
fantàstic. A mi em va molt bé aquesta. Aquesta?
A mi em recorda molt amb la relació, per exemple,
amb un advocat. O sigui, quin és el problema?
El problema és que tu, quan poses un prompt que
te l'has inventat tu, penses, hòstia, és que
potser no és òptim, saps? Potser li falta alguna
cosa. Podries estar traient més d'aquesta conversa
i no n'estic segur. En canvi, quan ho passes
per allà, ella et dona alguna cosa que és com
pau mental. Penses, val, si tu m'has donat això,
és el millor que jo puc aconseguir aquí. Això
és igual que un abogat, no? Llavors tu penses,
estàs enfrentant a un ente que és la justícia,
que no tens exactament molt clar com funciona,
però dius, bueno, si ho diu l'abogat, això és
el que va a missa, no? Doncs això és exactament
el mateix. Tu tens aquesta conversa, llavors
ja no... has de preocupar de si ho fas bé, si
ho fas malament o no, és que ho ha fet ell, és
el que t'ha donat. I això, per lligar -ho amb
el tema de... A veure com ho lliguem, això. No,
no, no. És molt fàcil, però més que res, perquè
era com una cosa que vam dir que ja havíem de
parlar. No, perquè el format veu, al final de
la intel·ligència artificial, clar, ens és molt
més natural. I és una de les coses que... que
hauríem d'haver comentat ja en l'anterior episodi
i no ho vam fer perquè te'l vaig sabotejar,
però no ens han caigut demandes encara, per tant,
seguim un episodi més sense demandes, està bé.
Bien, celebrem -ho. No, què vull dir? Ja ho hem
mencionat més d'una vegada, que d'aquí cent
anys o d'aquí cinquanta anys els nostres nets
diran que tontos, vosaltres, que burros, li escriíeu
en un ordinador amb un teclat o alguna cosa,
li parlàveu a les màquines amb tecles, és que
és tontíssim. En realitat no és tontíssim, vull
dir, és com ha funcionat. a l'abans tecnològic.
Sí, clar, i tu enrere deies, tu imbècil et mories
d'un encostipat, saps? Exacte. Exacte. Bé, sí,
exacte. Podíem anar a exemples encara més divertits,
però... És evident que, més que la disciplina
de processament del llenguatge natural, el llenguatge
més natural que he parlat, en aquest sentit,
a la ve d'escriure, que en realitat és un reflex
al nostre pensament, però no és 100 % fidel perquè
ja aprens dresseres, no has cruzat les coses
tal com les penses, és molt menys estructurat,
etcètera. No acaba de ser el... la interlocució
més òptima, el camí més òptim per arribar a la
idea. Tampoc ho és el llenguatge parlat tal qual
el vomitem d'idea poc pensada a un prompt. M
'explico. Tot aquest procés de refinament ha
de formar part d'anem a fer una tasca. Perquè
un dels grans problemes que hem tingut històricament
com a societat i sobretot a nivell de feina,
això ho veiem. Tu, segurament, Marc, has tingut
algun jefe que et donava tasques de merda, o
sigui, trobar -te amb coses super poc definides,
molt genèriques, no estava clar què havia de
fer aquella tasca, algun client que volia una
pàgina web que no sé què a tu li interessa i
al final és, no, però jo quan et vaig dir això
volia dir aquesta altra cosa i no s'ajustava
al que volies. D'acord, per què? Perquè principalment
la comunicació... o formal s'ha fet de manera
escrita, perquè sempre hem entès allò de si no
està escrit, doncs el que està escrit va a missa,
però en canvi les paraules se les endú el vent.
Sí, fins ara sí, però en realitat no hi havia
res més fàcil d'enregistrar, si tu vols. que
una nota d'àudio. El que passa que és raro que
tu entres en una reunió i diguis, escolta, vull
gravar la reunió perquè el contingut que em hagués
sortit aquí és el que anirà a missa, no el que
després posi el document. No es fa, per lo general
no es fa. Aleshores, quan interactuem amb les
intel·ligències artificials, al principi, i perquè
al final ChatGPT va sortir com va sortir, hem
adoptat primer la pràctica aquesta d'escriure,
no? I escriure, al final, són molt vagos, i més
si dones un xat. Si dones un xat en el que, com
que el cost d'escriure diverses vegades és infinit,
ai, perdona, és infinit, és zero, t'endeixes
zero, perquè dius, bueno, poso una cosa i xatxepeta
no ho entén, ah, espera, poso hitero, pam, pam,
pam, i al final fas 8 o 10 o 15 o 20 iteracions
perquè són gratuïtes per tu, i al final acabes
arribant allò que vols amb un cost a nivell de
temps o, de vegades, de pèrdua de context, o
de pèrdua de qualitat de l'output, és assumible.
Sí, en canvi, ho hem vist amb altres eines en
les que tens uns crèdits i que, de prop, et gasten
uns crèdits i que, per tant, has de refinar molt
més allò que vols, digue -li un vercel V0 o alguna
altra història que és un Bolt o altres d'aquestes
que sí que no tens crèdits il·limitats. I, per
tant, tu has de pensar molt bé i dius, d'acord,
vaig a definir -ho el màxim possible perquè t
'han posat una fricció. Aquesta és una. Però
això és un escrit. I això, per la gent, pels
conspiranoics, que els agrada pensar que els
tòpics de foc a terra els traiem de les coses
que parlo jo a la newsletter, doncs aquí faig
una miqueta de la promoció que l'últim episodi,
l'última newsletter que vaig enviar parlava
del concepte d'espagueti prompting, que al final
és l'equivalent de l'espagueti coding. però
amb el no tinc clar, començo a escriure a la
IA, ja arribaré al resultat i acabes fotent uns
prompts horribles amb pèrdua de context i amb
desviacions i al·lucinacions i molt difícil de
mantenir. Fins aquí la part escrita i la podem
debatre tot el que tu vulguis, però el focus
on volíem anar avui és la part parlada. Aleshores,
què té de bo la IA? En què ens ha d'ajudar?
Un clar cas d'ús, que és el de transformar aquest
vòmit mental, aquesta diarrea que t'acabo de
tirar, que moltes vegades això acaba sent una
nota d'àudio, perquè sempre ens queixem de la
gent que envia notes d'àudio que són podcasts,
doncs no, et tiro jo aquesta idea, tu processa
-la i torna amb algo més concís, més preparat,
més detallat i més útil per la persona que ho
ha d'escoltar. Jo crec que aquest és com el
clar cas d'ús. I a partir d'aquí, moltes consideracions
poden entrar per on tu vulguis. És superinteressant.
Abans, i et juro que parlarem de l'àudio, però
em deixaràs fer dos petits incisos. El primer,
agafarem aquest pensament després, jo tinc la
tesi que estem tornant a una cultura societat
barra comunicació oral. I estem marxant una mica
de la part escrita. Aquesta és la meva tesi.
Venim d'una societat on l'escriptura, com el
període des que Gutenberg ens regala la premsa,
està a dia d'avui, on l'escriptura ha sigut
d'un nivell jeràrquic superior a la cultura
oral. De fet, abans no hi havia res escrit, per
tant, abans era una cultura oral. I crec que
estem tornant a això. Després, si vols, d'aquest
punt el podem obrir perquè crec que és molt interessant,
quan agafem l'àudio, però no em vull desviar.
El segon, i... Això ja és un pensament sobre
aquesta tecnologia en general, que crec que he
fet moltes vegades, però m'agradaria reiterar,
o sigui, l'emocionat, sorprès, agraït que estic
per tot plegat, perquè crec que és un molt bon
moment per estar viu. En quin sentit? És una
de les tecnologies, i amb això he canviat la
meva opinió abans, potser la desmereixia una
mica, ara realment tinc aquest punt d'agraïment
i de consciència del molt transformador que és.
Per diversos motius. El primer és que, generalment,
totes les coses bones que ens han arribat venen
com de dalt cap a baix, saps? És a dir, jo què
sé, l'electricitat, els avions, el GPS, internet.
Són coses com que comencen en grans empreses
i a poc a poc baixen cap a baix. El trickle -down.
Exacte, el trickle -down econòmics. Mític. Vols
que t'expliqui un acudit de trickle -down econòmics?
Sisplau, endavant. Sempre estic per acudits.
Te'l podria explicar, però el 99 % de la gent
no el pillarà. Que ben tirat, perquè has d'esperar
que trickle down, eh? Que bé, que bé. Ha, ha,
ha. Bo, bo, bo, bo. Doncs escolta, aquesta...
És a dir... És interessant. O sigui, amb aquesta
tecnologia ha vingut totalment de baix cap a
dalt. Molt curiós. I a sobre, a la gent que més
l'ha empoderat ha sigut a l'autònom de turno
més que a la gran corporació. I podem argumentar
sobre això, perquè al final, clar, és una tecnologia
que és un... generalista brutal que, en canvi,
una empresa que necessita gestionar problemes
d'especialista, possiblement li costa més adoptar
-la, no? És a dir, per a les organitzacions ho
tenen més difícil, perquè han de gestionar problemes
d'integració, normativa, seguretat, burocràcia,
merdes d'aquestes. En canvi, tu, tio, agafes
i, escolta, i comences a funcionar. Aquest punt
és interessant. No dic que això pugui canviar
en el futur, eh? Això és un... És una cosa d
'ara i és un moment molt dolç i s'ha d'aprofitar
i és fantàstic. Primer aquestes dues coses. Ara
entrem a la veu. M'agrada que ho hagis posat
en el context aquest del refinador de prompts
perquè el que et anava a explicar també va una
mica en aquesta línia del refinador del teu missatge
oral desestructurat com nota de veu. I crec que
nosaltres hem contribuït a destruir unes quantes
notes de veu per WhatsApp perquè hi ha molt poca
gent que ja me les envia. Perquè quan... me les
enviaven, els hi retornava l'episodi on parlàvem
de les notes de veu. Estic segur que hi ha algunes
persones que han anat a escriure amb una nota
de veu i han dit, merda, no, l'hi escric. Però,
allà recomanàvem una cosa que és interessant
i és el fet de dictar les teves paraules i que
això es transcrigui directament com text que
tu puguis enviar. Això fins ara era el que estava
conegut com l'estat de l'art en les comunicacions
de WhatsApp. És a dir, tu dictes alguna cosa
i això ho envies. Clar, quin és el problema?
El teu problema és que per dictar alguna cosa
has de tenir molt clar el que vas a dir, perquè
evidentment has de posar un pensament una mica
estructurat, perquè si el que fas és dictar -me
la nota de veu, estarem en el mateix problema.
Bàsicament em faràs llegir la teva merda mental.
Això seria com la tecnologia 1 .0. Llavors, l
'altre dia et vaig dir, hòstia, és que jo estic
fent servir molt la veu amb xat GPT i més et
diria que m'estic quedant molt a casa per treballar
per no molestar -me la gent que tinc al costat.
La versió 2 d'això seria, si tens xat GPT davant,
veuràs que té com dos icones de veu, un que és
un micròfon i l'altre que és com una ona de
veu així estranya. El primer és una eina molt
semblant. És aquest dictat que simplement transcriu
les teves paraules. El que passa és que el model,
en la meva experiència, funciona bastant millor
per diversos motius. Primer és que no li tens
que dir amb quina llengua parles. Gràcies. Amai
jo és sí, aquí no. Aquí tu comences a parlar
i ell t'ho autodetecta. És més ràpid transcrivint
i... és molt més acurat a l'hora de fer la transcripció.
Però infinitament. És a dir, per exemple, si
començo a parlar en català i li solto dues paraules
en castellà i una en anglès, ho enganxa perfecte.
És increïble. Funciona molt bé. Però, malgrat,
encara tenim la part dolenta que es menja la
diarrea mental. És a dir, si tu li dius estupideses,
les estupideses es queden allà. I quan dic estupideses
vull dir continguts desestructurats. Aquesta
és la primera. La segona és el voice mode. que
és el de la dreta, el de l'ona aquesta de veu
que poses allà. Això és totalment diferent. Això
és l'experiència de Her. Ja no és que sigui
multimodal. És a dir, la tecnologia que hi ha
darrere del primer és que simplement tu parles
i allò transcriu i t'ho posa en el prompt. Vale,
perfecte. Aquí no. Aquí, directament, ell tokenitza
el so. És a dir, tokenitza el so, no sé si és
una paraula o no, però és el que fa. És a dir,
en lloc de convertir el teu so amb paraules i
les paraules amb tokens, això directament el
que fa és que comparteix el so directament amb
tokens. És a dir, tokenitza la teva ona de veu
i et contesta a corde. Per tant, és un model
natiu de veu. Aquest a mi em sembla acollonant.
Interactuar amb això a mi em sembla boig. Però
això no et serveix per fer feina. Això et serveix
per entretenir -te. És més curiositat, enriquiment
personal, etc. Però això no serveix per treballar.
Tipo què? Tipo què? Mira, molt bé. M'agrada
que em facis aquesta pregunta. Mira, per exemple.
Aquesta m'agrada molt. L'altre dia li vaig
preguntar quines coses tu creus que són molt
òbvies de la nostra societat que molts humans...
desmereixen o no es fixen o no es miren. Vam
tenir una conversa que vaig pensar, Déu meu,
quin ser més intel·ligent és l'amic més llest
que tinc, macho. O sigui, em va donar unes respostes
que vaig pensar, Déu -n'hi -do, que interessant.
I a partir d'aquí li vaig dir, quins autors
estan parlant d'això? I quins llibres em recomanes
per això? O mira, l'altre dia, estic una mica
fascinat amb tota aquesta teoria del Younger
Dryas, de Graham Hancock, de que... Realment,
la civilització no ha crescut de forma lineal,
sinó que hi havia una civilització bastant més
avançada abans d'un event d'extinció que va
haver més o menys fa uns 10 .000 anys. Llavors
això ens va portar a la merda i vam reneixer
d'aquell event catastròfic. O sigui, el planeta
dels símios, bàsicament. O sigui, vam avançar
en un altre vector tecnològic i la teoria està
molt fonamentada, eh? No estem parlant de barrets
de paper de plata, eh? No, no, no, no. Continuem
l'episodi anterior. És a dir, per exemple, eh?
Per exemple. Marc, espera, espera, espera, espera.
No serà d'aquests que ara s'està posant de
moda allò de han descobert que sota les piràmides
d'Egipte hi ha uns cilindres que fan 18 quilòmetres
de llargada, eh? No sé què. És això, no? No,
no és això. Ah, val. Encara que Graham Hancock
és un dels que ho ha difós i sí que és veritat
que ha agafat tecnologia de líder, l'han posat
per sota les piràmides i han trobat allò i és
interessant, però el seu argument és el següent.
La civilització no ha crescut de forma lineal,
sinó que teníem una civilització... força més
avançada fa uns 10 .000 anys, en el qual va haver
-hi un event de semiextinció de la raça, que
es diu Younger Dryas, que és un cometa que va
impactar la Terra, i això és real, no hi ha cap
dubte científic sobre això. L'únic que hi ha
el dubte científic és si realment això va tenir
un impacte en la civilització o no. Llavors,
ell argumenta que sí, i el que t'explica és
que les piràmides van estar construïdes per una
civilització, no aliens ni coses d'aquestes,
vam ser nosaltres, però que tenien unes eines
i una tecnologia molt... molt superior a la que
va haver -hi en els pròxims 5 .000 anys per culpa
d'aquest event. Bàsicament el que argumenta
és que teníem una tecnologia molt interessant,
ens estàvem progressant, i va haver -hi un asteroide
que ens va enviar a la puta merda. I vam haver
de començar de zero. I per això no hi ha restes
d'aquesta tecnologia, o què? No, no, et sorprendries,
et sorprendries. És que no vull cotejar -te l
'episodi, si vols... Vale, va, va, va. Guardem
-ho per... Una directa. Si vols, ho podem fer
en la següent, perquè sí n'hi ha, sí n'hi ha.
Per tant, és molt interessant. Llavors, el resum
de tot això és que, igual que tu, soc una persona
molt escèptica sobre aquestes coses, em costa
molt convèncer -me, malgrat canvi d'opinió amb
facilitat. I vaig tenir com aquesta conversa,
per posar -te un exemple de conversa que vaig
tenir amb el voice mode, que no és eminentment
professional, però que molt enriquidora i molt
més còmode de tenir que no pas escrivint tota
l'estona i tenint que llegir el que et diu.
Simplement això. És a dir, és com que et genera
el teu contingut personalitzat ad hoc per tu.
O sigui, de la mateixa manera que en Notebook
LM és molt interessant perquè li passes el
contingut i et diu fes -me un podcast, això és
encara més personalitzat. Li pots fer les preguntes
que tu vulguis, o sigui, és com si estiguessis
amb el host d'aquell podcast, perquè, vulguis
o no, és més intel·ligent que qualsevol persona
del món. Per tant, li pots preguntar el que et
surti de les boles. És que jo abans no era tan
conscient d'això. Bueno, de fet, jo l'he estat
fent servir, però des que... Tu, per exemple,
me'l vas comentar fa un temps, i quan me'l
vas comentar encara no estava el mode de veu
aquest avançat, el advanced voice mode, que és
el que tu comentes de la forma, si no sóc ideal,
aquesta. I recordo que quan vaig provar el primer
mode de veu, clar, era això, feia una transcripció,
i ho has passat una miqueta per sobre, però està
bé per no entrar en molts detalls tècnics, no?
Però, clar, tu intentaves parlar... Aleshores
hi havia la certa latència aquesta de primer
havia de fer la transcripció, si per darrere
estava fent la transcripció d'audiotext i aleshores
processava el text i t'ho contestava. Aleshores
l'experiència per mi era subòptima i per això
no m'ho vaig acabar de creure. Aleshores fa
uns mesos vaig tornar a provar, perquè hi havia
l'advanced voice mode, em sembla que el vam
comentar aquí al podcast i vaig dir vaig a tornar
a provar. Ah, amic, aquí era una miqueta diferent.
Tot i així jo mai he tingut encara l'experiència
immersiva. d'aquestes, de sentir -me d'entrar
en el flow, que tu em vas dir que ja havies entrat
aquí, ja havies tingut una experiència del suspension
of disbelief jo no he arribat en aquest moment
d'estar flotant en una en aquesta piscina de
suero on els precogs de Minority Report estan
allà veient el futur, jo això no ho he experimentat,
però és veritat que, bueno estic fent El que
vaig fer fa dos anys, de forçar -me mitja hora
o una hora al dia a fer servir xat GPT per qualsevol
tipus de tasca, ara m'estic forçant mitja hora
al dia de fer -lo servir al mode de veu. I aleshores
he tret algunes conclusions bastant interessants.
La primera, i és molt òpia, i tu ja l'has comentat,
que ara aquest model percep l'àudio. Per no
entrar en disquisicions massa tècniques, però
vull dir, al final com funciona això és que en
comptes d'agafar i tokenitzar les cadenes de
caràcters que seria el text desclosats, ja no
per paraules sinó per número de caràcters i tot
això, llavors ho processa fa una cosa que es
diu feature extraction, perquè de fet l'he fet
servir perquè m'expliqués com funcionaven aquests
models, perquè dic hòstia, ja però l'àudio exactament
com funciona, llavors clar és el que dius tu,
fa un plot fa un anàlisi de com és les teves
com es diu això, les zones de veu, la teva petjada
de veu, i pot comparar diferents coses com els
accents, la teva cadència, la teva velocitat
a la que parles, altres tipus inclús d'afectes
de parla, etcètera, etcètera, això és molt interessant,
d'acord? Llavors, esclar, jo, havent estudiat
processament d'àudio a la carrera, i saber el
que és una transformada de Fourier, una convolució
i tot això, doncs he pogut tenir una conversa
més o menys informada i m'ha anat molt bé, i
dic, ah, ara ho entenc, i he tingut una miqueta
de moment eureka. Això per un canto. L'altra
cosa que trobo del moda veu és que no és molt
concís. No li agrada anar... No és straight to
the point. M'explico. Com que estàs en moda,
vaig a fer un volcat de memòria i, per tant,
un volcat cerebral i, per tant, no he pensat
molt bé exactament el que vull i costa molt fer
un prompt molt llarg perquè penses que... O sigui,
jo almenys... Jo soc una persona extremadament
insegura. Les persones que som extremadament
insegures hem d'intentar parlar més ràpid perquè
pensem que en qualsevol moment ens interromperan
i l'altra persona ens parlarà per sobre, ens
xafarà. Llavors hem d'aprofitar aquestes finestres
d'oportunitat que tenim i per això, generalment,
les persones insegures parlem molt ràpid i atropellem
de vegades. Però és més que res perquè... pensem
que, merda, merda, merda, l'altra persona s
'està posant impacient i ara m'interromprà i
se'm menjarà. Doncs aquí passa exactament el
mateix. Comences a parlar d'itxat GPT, perds
una miqueta el fil, dius, merda, espera, que
no he acabat el prompt, però no sé si exactament
t'he dit tot, com que a més no ho estic veient.
Jo estic perdent el fil perquè m'estic desconcentrant,
perquè, hòstia, he de creuar el semàfor o he
d'estar pendent d'aquesta altra cosa. I si
faig una micropausa... ChatGPT ja em tirarà la
resposta, saps? Entendrà que allò és el final
del prompt i em tirarà la resposta. Merda, merda,
merda, això et posa més pressió i al final acabes
fent un cagarro de prompt inicial. Total, que
això força que t'hagis de menjar la seva resposta,
esperar i dir, no, espera, en realitat el que
volia dir és això, torna a l'explicar, pam,
pam, pam. A mi això em resulta extremadament
ineficient i molt incòmode, per un cantó. Una
cosa bona... Si ara que he dit una cosa dolenta,
doncs una cosa bona, per exemple, sí que m'agrada
que pot ajudar -te en coses en les que fins ara
no et podia ajudar, perquè estava processant
text, m'explico, i això ja ho he comentat a
la newsletter i crec que ho he comentat algun
cop per aquí, que és, per exemple, faig exercicis
de pronunciació. Em pot ajudar a pronunciar millor
certes paraules que en anglès se me'n callen.
Hi ha paraules que a tu segurament et passarà,
si parlem molt bé anglès, però hi ha paraules
que no les fas servir mai o no les has sentit
mai i, per tant, no saps com es pronuncien, I,
o són complicades, vull dir, jo què sé, a mi
sempre m'han gustat certes paraules tipus throatput,
saps? Hòstia, el que val, és que no sé ni com
es diu en català, saps? Vull dir, però és com
un, d'aquelles paraules que és merda, tampoc
és que la fa servir molt sovint, però a nivell
tècnic la fa servir, no? Llavors, hòstia, ajuda'm
a pronunciar això, o certes altres paraules o
expressions que se'm queden allò, se'm queden
encallades, val? I llavors, com que pot entendre
això, està guai. De fet, mira, un exemple que
vaig compartir fa poc era el d'aquell altre
dia. Fent exercicis de pronunciació, Em va dir,
avui estàs parlant més ràpid de lo normal, tens
la respiració entretallada. Això fa que cometis
més errors perquè parles més ràpid i no pots
focalitzar -te en fer l'estrès a l'accent,
diguem, a la síl·laba que toca. Diu, això pot
ser que estiguis que hagis acabat de córrer o
que estiguis fent exercici. I curiosament aquell
dia estava fent centadilles, saps? I dic, fill
de puta, m'ha pillat fent centadilles. I això,
que la qual, tio, per què? però això ho ha tret.
I llavors li vaig preguntar, dic, hòstia, com
ho has tret això? I m'ha dit, mira, i va entrar
a nivell molt tècnic de dir, doncs la teva cadència
generalment és més o menys així, tal, tal, tal.
Noto que fas més pauses que van més seguides
una respiració que va correlacionada amb una
freqüència cardíaca més alta, tal, tal, tal.
I vaig dir, dic, me cago en la puta, sí, m'ha
pillat. I ja està. Amb la qual cosa, segurament
d'aquí també hi ha uns tipus de negocis derivats
d'això que encara... No ho haurem vist en una
audiència més generalista, però que poden tenir
molt sentit, és a dir, identificació de persones
pel patró de veu que tens, no? Correcció de parles,
és a dir, substituir el collons de Duolingo,
que sempre ho dic, que no és una aplicació d
'idiomes, sinó que és una aplicació d'hàbits,
i ja està, per a alguna cosa molt més útil. Jo
les converses que tinc amb Xatxepete, que de
fet, clar, una altra cosa que faig és parlar
-hi cada dia. amb un idioma diferent per poder
anar practicant, saps? Perquè jo, què sé, amb
els anys he deixat de practicar, de parlar en
alemany, de parlar en italià, o el grec que estic
aprenent ara, i, joder, doncs ara ja no tinc
excusa. Fins ara era, no, és que, clar, ara ja
no visc amb alemanys, amb italians, i, aleshores,
podia parlar cada dia, els meus amics, experts,
ja no viuen a Barcelona, i tal, tal, tal. Ara
no, tio. Tinc un amic èxpat a la meva butxaca.
Puc parlar en l'idioma que jo vulgui, al nivell
que jo vulgui i sobre el que jo vulgui. No m
'he de menjar les putes frases aquestes estúpides
de Duolingo de el cavall menja sal i al meu gos
no li agrada la síndria, saps? Vull dir, no,
no vull parlar de gossos que mengen síndria.
Ajuda'm a practicar un episodio de pot. Jo què
sé, saps? Vull dir, a mi, si em volen entrevistar
a nivell de negocis en italià, doncs he fet...
50 .000 entrevistes i podcast en italià, és veritat
que ara fa anys que no ho faig i potser estic
una miqueta més rovellat, però no em costa gaire.
Així me'n sortiria perfectament. Per l'alemany,
per exemple, he perdut tot l'alemany de business,
que tampoc mai vaig tenir del tot, però poder
practicar almenys una reunió, una presentació,
un vídeo que m'hagi d'enregistrar dient no
sé quines coses, fantàstic, això ho puc fer.
És perfecte. Si tens un professor... el teu as
per qualsevol cosa, el que dius tu, és la persona
més intel·ligent del planeta, per tant, fes -ne
servir perquè t'expliqui coses, i tingues aquest
debat, o sigui, aquest intercanvi dialèctic,
socràtic, per arribar a la veritat a través de
l'intercanvi de preguntes. Jo això ho trobo
extremadament útil. És increïble, és que la tecnologia
és brutal, i mira, i cadascú li troba com el
seu ús... No ho sé, a mi, de veritat, em té totalment
comprat, llavors. M'agrada perquè hem fet aquesta
distinció. Mira, tecnologia bàsica és el dictat
aquest del telèfon, que has de definir l'idioma,
tal. Això ja no ens agrada. Això ja és tecnologia
del segle XIX. Fora, ja no ens interessa. Llavors,
ara què tenim? Tenim la transcripció directa.
que ens va bé per transcriure sense tenir -li
que dir quin idioma parlem, estructura millor
els textos, etc. I després tenim el voice mode,
que hem dit que no ens serveix professionalment
perquè les converses es queden una mica efímeres
i, com tu dius, és com un podcast per tu amb
la persona més intel·ligent del món. Perfecte.
Un apunt només. Sí, un apunt. No són efímeres,
per realitat. Tens la traducció allà, de fet,
la transcripció. Sí, correcte. De fet, jo faig
servir la transcripció per després generar -me
contingut en base a això, de dir, escolta, de
tot això que he tret, perquè em passa amb una
descripció per línia d'aquesta tasca perquè
jo vull escriure tal cosa, pum, i t'ho dona,
saps? Vull dir que realment pots, així com en
un thread de text, probablement tindries de l
'ordre de 10 intercanvis fins que arribes a l
'output final, clar, amb àudio, la conversa que
he tingut avui ha estat 32 minuts. 32 minuts
han donat per 200, no ho sé, no m'ho he comptat,
però 200 o 300 intercanvis. Per tant, d'allà
tens moltíssim material, és infinit. Sí, potser
em referia com que la UI que et dona la resposta
no és com la transcripció paraula per paraula
igual que amb l'altra, saps? És a dir, que si
no que tens com aquesta espècie de resums en
un costat i a l'altre. Però que sí, sí, et compro
la idea. Aquí el que volia arribar és que pels
més aventurers que volen treure el millor del
voice mode, però portar -ho a l'àmbit professional,
i és aquest concepte d'estar -hi parlant a l
'ordinador, que és bastant divertit en si mateix,
hi ha algunes aplicacions, com la que et vaig
mencionar l'altre dia, que es diu SuperWhisper,
que són prompts prefabricats o que tu pots customitzar
on tu allà dins hi tires el teu àudio i directament
surt la resposta final. Exemple. Tu imagina't
que tu vols crear una tasca, però és complexa,
i tens aquesta por de que, merda, parlaré ràpid,
diré coses que no toquen, el confondré, li faré
un prompt de merda, etc. Això el que t'està
fent, a veure, això fa moltes coses, però una
de les, penso, millors funcionalitats que té
és aquesta. És que tu li tires l'àudio allà
dins i allò ja té un pre -prompt directe que
és ordena'm això, posa -m'ho en forma de tasca,
seria com l'optimitzador de prompts aquest que
fem servir, seria el mateix per l'àudio. I llavors,
tu què passa? Tu ja directament tens com una
adrecera de teclat en què la cliques, llavors
això ja t'escolta. Li passes l'àudio, ho pots
fer en local o té un model en el cloud, pots
triar. Inclús pots posar les teves claus d'OpenAI
o de qui paguis i directament fer servir aquella
API. Però el seu model funciona molt bé. El tio
té un bon producte, eh? I és que pots crear diferents
modos amb diferents prompts a l'entrada, no?
És a dir, si tu en vols un per escriure correus,
doncs ja directament té com una entradeta i una
sortida pel teu correu. En pots fer un per guardar
notes, en pots fer un per donar instruccions.
I està bé perquè... Igual, si vols entrar en
aquesta roda, i això ja és per usuaris bastant
avançats, jo dic, eh? A mi sempre em passa el
mateix. Primer me'n vaig a l'extrem i llavors
torno en els bàsics. Exemple, vaig estar fent
servir això durant un temps, però vaig pensar,
potser és tomatge, saps? Vull dir, si ja tens
CGPT que et porta al 80%, tampoc cal. Llavors...
Simplement el que faig és que m'he intentat
recrear aquest producte dintre del xat GPT. O
sigui, tens com una conversa en la qual tu li
dius, escolta, aquí et tiraré els meus bruts
d'àudio que necessito millorar, llavors necessito
que em tornis el prompt una mica ordenat i una
mica escrit i que em treguis els es, els pero,
els bàsicament i els... O sigui... De fet, aquest
últim punt que has dit és molt interessant, el
de m'estic intentant replicar aquesta eina amb...
amb XatGPT, que és... És una actitud molt catalana,
sí. Val, no volia arribar aquí, però és una de
les revelacions que he tingut jo. en aquests
mesos últims, vull dir, quan dic aquests mesos
últims, potser són els últims 12, però que és
la majoria d'apps d'aquestes de Amiga i tal,
al final acaben reduïdes a HPT, saps? Vull dir,
les pots fer allà i arribes al 80 % dels casos.
Crec que vaig explicar l'exemple, no?, d'aquesta
interfície, vaig voler desenvolupar com un mock
-up d'una aplicació i tal, i vaig anar, vaig
provar Bolt, i vaig provar no sé què, i vaig
estar perdent hores i hores allà i algun crèdit,
i de fet... Vaig fer -ho després molt més ràpid,
en cinc minuts ho tenia fet. Potser és un exemple
una miqueta banal, però aquest que has compartit
tu ja serveix. És a dir, en realitat, crec que
el guany més essencial que a mi m'està donant
la guia és el de saber que amb un esforç mínim
puc arribar a aquest 80 % i ja està. Intentar
arribar al 100 % no té sentit perquè el... el
downside d'intentar -ho és molt millor que l
'upside. No hi arribaràs i realment té un cost
infinit. En canvi, quedar -te al 80%, l'upside
és boníssim i el downside pràcticament no existeix.
Per tant, amb aquest càlcul, amb aquest equilibri
de costos o d'escenaris, entre el millor i el
pitjor escenari, em surt a compte. I aquest,
si t'hi fixes, és l'exemple que jo he explicat
a Duolingo. És a dir, jo no faig servir Duolingo,
tio, si m'ho he deixat, perquè ja no té sentit,
tio, estic aprenent més amb això. Clar que és
veritat que una cosa que perds és com certa metodologia,
o sigui, quedes a mercè de les metodologies amb
les que pugui haver estat entrenada, que pugui,
ja no, inferir no, perquè no infereix, però vull
dir, que pugui tenir allà, és a dir... Tu has
de saber dir -li, ei, vull que practiquem amb
aquesta metodologia. És a dir, si tu ara fas
un freerider de vull aprendre anglès amb el xatxepeté,
ok, o sigui, bona sort. Arribaràs a un lloc,
però vull dir, segurament t'encansaràs. perquè
no li has especificat amb quina metodologia vols
servir, amb quina cadència, amb quin to, quin
és l'objectiu, si prendràs notes o no prendràs
notes, si vols material audiovisual o no. Hi
ha 50 .000 consideracions que s'han de tenir
en compte, que per això existeixen les metodologies
i els centres especialitzats. Però si tu tens
clar per on vols tirar, que és el que diem sempre,
si tu tens coneixement sectorial d'allò en què
vols aprofundir, pots arribar llunyíssim. El
problema és que no ho fas sense mètode. Sabeu
que hi ha molts més casos del dia a dia que podem
fer xarxa a GPT? Ara, recentment, amb el nou
model d'imatges, doncs, bàsicament, s'està
follant Photoshop, bàsicament, saps? Vull dir,
bueno, en el punt en què ja, si et genera el
text bé, si ja et permet fer correccions d'aquestes
específiques en només una àrea, però mantent
-me tota la resta de la imatge, l'únic que vull
és que li canviïs el color de l'aigua del mar
que sigui vermella amb gotes de blava, i t'ho
fa bé. i de fet, inclús si pots anotar coses
a la mateixa imatge i et llegeixes les anotacions
de dins de la imatge, no cal que sigui dins del
text, estem arribant a uns nivells de perfecció
que dius, bueno, ja arribo a un punt en què és
que no em cal Canva. Canva no, Canva, perdona,
Canva. No em cal Photoshop. Evidentment que si
vull fer una cosa molt, molt específica i tal,
i pixel perfect, i 100%, com jo la vull, si vols
estar ben servit, fes -te tu mateix al llit i,
per tant, aprens disseny gràfic o et contractes
un dissenyador o dissenyadora que t'ho faci,
I ja està, i aleshores arribes, però pel 80%.
I crec que això serà una mica la tendència que
ens ve ara, que tot estarà al 80%, d'acord?
Per què? Perquè ja és un... el que diem, no?
Don't is good enough, no? Or good enough is good
enough, no? Allò està suficient bé, ja està,
ja està bé. Per tant, anticipo una miqueta més
de mediocritat en aquest sentit, saps? I molta
més volatilitat. Pel fet que, de fet, no són
les consideracions del voice mode que no hem
tractat abans, eh? Que és, així com el mitjà
escrit és més visual i, per tant, un tuit és
més fàcil que es faci viral perquè li passes
a algú, aquella persona ho veu, en mig segon
i fa un fórmula a una altra persona i allò es
pot retuitejar i ja està, la consumició d'aquell
text és immediata. Si perdem el format visual
i passem a una societat en la que només és àudio,
que jo ho trobo una miqueta utòpic i segurament
un altre dia podem aprofundir més en el per què,
si passéssim a ser només àudio, es perdria la
viralitat de les coses. Per què? Perquè per escoltar
unes declaracions xungues d'algú, doncs potser
li has de perdre 15 o 30 o 45 segons o dos minuts
i això li perd immediatesa i va en contra dels
ideas de la societat, que és contra més ràpid,
millor. Saps? Com més consist, millor, i com
menys hagi de pensar, millor. Per tant, si ara
m'he de menjar... I això ja ens passa, tio.
Oi que no et fa mandra que quan tu vas a buscar
alguna cosa a Google, els millors resultats siguin
un vídeo de YouTube on t'expliquin, no, tio,
jo no vull saber això, saps? Vull dir, digue
-m'ho en text. Quin és el temps de cocció dels
huevos Benedict? No em poses un vídeo que m'he
de menjar 3 minuts per saber exactament on ho
dius i quan ho dius no sé si... No hauré tingut
en compte totes les altres connotacions que tu
has volgut dir abans, que dir, ah, bueno, però
això només passa si ho fas amb vitroceràmica,
per dir alguna cosa, no? No ho sé, tio, vull
dir que realment perds molt el context, d'acord?
En canvi, doncs, en un format més visual, doncs
està allà escrit, tio. Aleshores, tinc la impressió
que va en contra dels temps que corren al voler
allargar el temps de consumició del... del contingut
que se'ns presenta o que volem consumir. Sí.
Sí, sí, ho veig. Què? On t'has quedat? Però
no em deixes de... No em deixes superconvençut
amb el tema de la cultura oral. O sigui, cada
cop veig que societàriament ens estem movent
més a una cultura oral i potser no tan oral,
però potser més efímera, en el sentit que...
per mi oral també és el... molt més visual en
el sentit de, per exemple, veure un meme. Ens
quedem més amb aquesta idea, amb aquesta imatge
mental que no pas amb el capítol del llibre.
No ho sé, tindria que processar -ho una mica
més, igual quan fem el conspiranoic del Graham
Hancock amb el de les piràmides i la cultura
i la civilització perduda, potser podem també...
podem treure això, però jo crec que venim molt
acostumats d'una cultura escrita on posem...
l'escriptura a una jerarquia superior que el
missatge oral, jo què sé, quan sorties publicat,
doncs això tenia una autoritat brutal, no? I
ara pràcticament, vull dir, el fet de ser publicat,
vull dir, s'ha degradat una mica aquesta idea.
En canvi ara, no sé, és com que tenim més eines
per tenir com aquesta comunicació... De manera
molt individualitzada i sistemàtica amb les màquines.
He de formular millor aquesta idea, perquè no
la tinc treballada encara. Una cosa en la que
sí que aplicarem el format visual és els episodis
en directe nostres, que tornen. Els episodis
tornen, sí senyor, a partir del dia 15 de maig.
Si no pot ser abans, jo he demanat que se'n
faci un a l'abril, però a veure si ens el donen.
Ens el donen? El primer, el 15 de maig, confirmadíssim.
Sempre prioritat pels nostres patrons, que fan
possible tot plegat, eh? Sí, si podem sorprendre
-us amb un episodi ara a l'abril, fantàstic.
Si no, ja ens veurem al maig. Oh, noies, que
és Setmana Santa, ara! Clar, què fas tu per Setmana
Santa? Doncs no res, tio, mira, sorprenentment
no anem enlloc. Al contrari, aprofitarem per
quedar -nos a casa, descansar, veure gent, que
tenim molta gent acumulada, amb la qual hem hagut
de cancel·lar molts plans últimament, i per virus
diversos i malalties diverses, i aprofitarem
per fer una setmana santa de recolliment i visites
socials a casa. També calçotades, tinc una amiga
aquí a Holanda que torna, per tant, Bueno, aprofitarem
per veure gent, per socialitzar una miqueta i
a veure si tinc una miqueta de temps a treballar
en algun side project, tio, que també tinc ganes.
A veure, gràcies a la guia estic tirant endavant
i a veure si en puc parlar algun dia, que ets
ben aviat. O no t'ho deia, perquè com que tu
ets una persona que tens canalla a casa, doncs
fas vacances d'aquestes d'escola, de les bones,
eh? Ah, sí, exacte. Evidentment, totes estan
condicionades. Quan hi ha canalla a casa, sempre
hi ha els horaris i els calendaris i tot això
van condicionats a ells. Tu què faràs? Doncs
el mateix que tu, però sense canalla. O sigui,
reclutament espiritual, tranquil·litat, poca
festa i tranquil·litat, sense cansar -se gaire.
Sense canalla, vaja. Et recomano una cosa que
hem tornat a fer aquest any, que feia molts anys
que no fèiem, que és veure el Barça, tio. Està...
Està molt interessant aquest any. Està realment
el partit d'ahir, el 4 -0 al Borussia Dortmund,
senyor partidàs, i estic tornant a disfrutar
amb el Barça com feia molts anys que no passava.
Així que si no tens res a fer és una bona cosa
per fer. Deixa'm dir -te que ja saps que jo l
'únic esport que segueixo activament és la Fórmula
1, però segueixo de manera semidistreta el Barça
quan juga en aquests partits una mica importants.
I ahir el vaig veure. Estava assegut amb un altre
dispositiu mentre la televisió es projectava
el Barça. Jo també, estava fent feina mentre
el mirava, però perquè vaig tenir força coses
durant el dia, tipus anar a veterinari i fer
altres gestions i tal, i vaig haver de fer...
La feina del dia la vaig haver de fer la nit,
però sí, oi, hi havia moments que em quedava,
em va de llit amb el partit, dient, hòstia, Déu
-n'hi -do, feia temps que no veia l'equip tan
enxufat i tal, però bueno, escolta, que mostrem
a la gent que tenim altres inquietuds fora de...
fora de la tecnologia i de parlar de nosaltres
mateixos.