Vibecoding, què? Doncs ara resulta que els comptables
s'estan fent els seus propis comptaplus, saps?
Aquest tipus de coses. O sigui que la gent s
'està tirant al rotllo amb el tema de programar
i van a la loco. Ho vaig deixar caure l'altre
dia i vaig pensar, dic, va, ja ho miraràs, no?
Perquè, a veure, evidentment que ho he vist,
però no sé exactament la definició de vibecoding,
no? Em sembla que... com sempre, d'aquestes
coses que popularitza el nostre amic Pieter Levels,
Pere Nivells, en català, entre d'altres, saps?
El nostre amic Pere Nivells, que s'està passant
el videojoc de la programació un altre cop, i
com comentava, que el tio s'està picant unes
coses amb Cursor, que són molt interessants,
una d'elles, no sé si l'has vist, tu has entrat
a la seva web, Peters .com, que... Entres a un
Windows 3 .1, et connectes a través de la simulació
d'internet d'aleshores, no? Té un router, té
un telnet, té... Bueno, no sé, és una passada,
val? O sigui, és una bogeria. Pots programar
allà, vull dir, s'ha picat el Windows 3 .1 des
de zero i està començant a fer tot de software
així, no? Vull dir, però és que t'ha fet per
dins. Pots arrencar programes, pots entrar amb
FTP als llocs, pots navegar amb el Netscape,
Communicator, totes aquestes històries. I una
de les altres coses que ha fet, que també ho
vaig comentar a l'anterior episodi, era aquesta
còpia de... Bueno, no còpia, si és un... El tio
va dir, m'he passat milions d'hores a la vida
jugant al Microsoft Flight Simulator, el simulador
d'avions. Diu, ara vaig a provar a fer -ne jo
un, i va fer el més bàsic. Una simulació en 3D
rotllo Minecraft d'un flight simulator, però
només de la part de volar un avió. I suposo que
va fer el prototip mínim viable, l'MVP, que va
ser com, bueno, vaig a veure... Jo crec que és
una manera de trobar els límits d'on pots arribar
amb, un, cursor, i dos, les teves capacitats.
És a dir, si no tens cap de les dues, no arribaràs
aquí. Si tens una de les dues, pots, però no
crec que arribis gaire lluny. Has de tenir les
dues. Jo crec que és una miqueta el per què el
vibe coding no és per tothom, igual que no va
ser -ho el NoCode, el LowCode i totes aquestes
històries. I s'ha popularitzat d'alguna manera
en què ara la gent està fent aquests softwares
d'allò que feies en mesos, fer -ho en dies.
perquè agafen un editor de codi vitaminat amb
intel·ligència artificial, com pot ser Cursor,
pot ser Zed, n'hi ha diversos d'aquests. Jo,
personalment, faig servir Cursor, però no he
entrat a fer vibe coding com a tal. I es posen
a entrar en el flow i fer un programa del tiron.
Jo és el que he entès de què és el vibe coding.
I, aleshores, evidentment, ja han sortit els
haters. I qui són els haters del vibe coding?
els pollavelles de sempre, val? Nosaltres, o
no? No, no, no, no, bueno, ho sé. Jo no soc hater,
eh? Tu no ets hater, vale, doncs, a veure, explica
la teva visió del vibe coding i comparem. Per
mi hi ha causa i conseqüència. O sigui, el vibe
coding té una causa i és que ara entres a Vercel,
a V0, i li dius... Fes -me una app que faci això
i et dona una app que fa això. Llavors, la causa
és que ara tothom, d'alguna manera, pot crear
les apps que vulguin i el primer prototip, generalment,
sol ser funcional. Llavors, a veure, tampoc et
passis amb la primera cosa que li demanis, és
a dir, comença per alguna cosa bàsica i llavors
vés uitarant a partir d'allà i vés -li detectant
els errors, no? Però... La causa és que s'ha
democratitzat la posada en marxa del codi, no
diguem el refinament, sinó la posada en marxa,
o sigui, el v0. M'encanta el nom de v0 .dev
perquè és exactament això, és una versió 0. Aquesta
és la causa. La conseqüència quina és? És que
tot Déu pot fer coses, no? Llavors la gent es
ve amb un exemple. Jo he sigut víctima del vibecoding.
Un amic meu, l'altre dia, em va dir que tenia
una idea meravellosa. Bé, a veure, en realitat
no tenia una idea meravellosa. El que tenia era
una factura a sobre de la taula, vaja, un pressupost.
per fer una cosa dins de l'empresa, que li cobraven
una pasta i diu, tio, això es pot fer segur apanyat.
Ell no té ni idea. I a mi em semblava que no,
que realment hi havia bastanta feina, però em
diu, no, no, és que jo el que vull és molt més
fàcil i simplement jo el que necessito volia
una espècie d'app per generar processos i que
tu d'alguna manera li anaves posant. com els
passos a les coses, i llavors l'usuari rebia
aquesta instrucció, és com una espècie de PowerPoint
amb vitamines, i anava posant xecs a les coses,
no? Llavors tu això hi podies posar imatges,
hi podies posar vídeos, hi podies posar instruccions,
bla, bla, bla. I vaig pensar, a veure, jo mai
a la vida em liaria a fer -te un programa per
tu, però en l'època del vibe coding, igual em
vinc amunt i em tiro a la piscina. I vaig dir,
saps què? Doncs vaig a provar -ho. I escolta,
vaig agafar el v0 i li vaig dir, a veure, fill.
Vaig intentar explicar -te el que el sonat aquest
del meu amic vol, i li vaig posar allà, vull
un software que faci processos on els requeriments
són... Això sí, el meu prompt era nano, o sigui,
vaig fer -me un prompt per afinar el prompt.
O sigui, vaig anar a la CGPT i dir, escolta,
vull afinar aquest prompt perquè nen sigui lLM
nativo. I li vaig donar, i tu, escolta, em va
fotre una cosa, Àlex, que jo crec que hagués
tardat 20 anys en fer -ho, i a sobre amb TypeScript,
nano. I després em vaig emportar el codi, i després,
un cop vaig agafar el codi i les cosetes que
faltaven, Vaig entrar com a l'ajust fi, és a
dir, vaig agafar el repositori que em va donar,
me'l vaig muntar en el meu cet de turno. Jo
sóc més de cet, no sé per què. Bueno, sí que
sé per què, és per inèrcia. El vaig començar
a fer servir i em fa mandra canviar l'altre.
Llavors, en allà... Vaig obrir -me el panellet
de la dreta i li vaig començar a dir, mira, ara
vull que ajudi'm aquí, ara fes -me l'altre.
O sigui, jo sóc un perfectament inútil. O sigui,
jo programava molt millor fa 10 anys que ara.
El que passa és que ara tinc unes eines acollonants.
O sigui, ara ja no sé ni del que faig. I jo simplement
ara veig com grans estructures. Sóc com una espècie
d'atalaia del meu repo i més o menys veig que
la IA fa coses allà dintre que algunes les entenc.
Home, si em sento... i apreto els tornillos i
faig molta força i miro el codi línia per línia
acabo entenent el que fa però és que clar em
fa tant que a vegades penso ostres quina mandra
llavors no ho sé aquesta és la meva experiència
amb el vibe coding fins ara o sigui tothom vol
ah m'agradaria una aplicació no sé què no sé
quantos ara la pots fer és el teu moment això
sí no vulguis saber el que hi ha allà sota. O
sigui, és allà que hi ha l'alfombra que no vols
aixecar mai, no? Perquè si algú entres allà i
mires, doncs diria, hòstia, potser això no és
superòptim, però si no ho vols tirar més endavant,
doncs escolta, doncs és fantàstic. Pots fer -te
les teves aplicacions. Ara la gent s'està fent...
És que és exactament el mateix que has dit del
no -code. Abans, la gent que es feia les seves
aplicacions, els seus habit trackers, els seus
calendaris amb super megavitamines, amb Notion,
i ara s'ho pot fer com natiu. Molts punts. A
veure. Jo vaig començar a programar amb 12 anys,
coses molt bàsiques, amb BASIC i tot això, després
ja vaig anar aprenent HTML, PHP, Java, Python,
C, C++, no ho sé, tio, ja he perdut el compte
de quants llengües de programació vaig aprendre,
entrar a carrera i feines successives, fer de
freelance, val? Per què dono aquest preàmbul?
És perquè... la gent ara està criticant molt
el vibecoding per dir, ja, però s'estan generant
apps de merda. A veure, apps de merda per què?
Doncs perquè s'estan fent en el moment, sense
tenir en compte una arquitectura futura, vull
dir que s'està fent com molt, el vibecoding
és el YOLO de la programació, és el de jo tiro
endavant i a veure fins on arribo, vaig a trobar
els límits. En tant que això, està bé, quin és
l'objectiu del vibecoding? Jo no ho sé. Però
si jo em posés a fer vibe coding, segurament
seria el de tirar milles, passar -m'ho bé. Perquè
per això es diu vibe, no? Té a veure amb... Estic
amb unes bones vibracions i vaig a fer programació.
Per tant, en tant que t'ho passis bé i facis
alguna cosa que t'aporta valor a tu, ja està
bé, aquest és l'objectiu. És el camí, no és
l'objectiu, no? I aleshores, tots els haters
que han sortit del vibe coding són gent que diu...
Però és que, clar, això et genera codi de merda,
li estàs delegant tota la IA i tu no prens les
decisions arquitecturals que toquen, segurament
el codi subòptim deu ser un codi espagueti de
merda, etcètera, etcètera, etcètera. Totes aquestes
afirmacions són verdaderes. Però, a qui collons
t'importa? És a dir, tot això també passa en
els projectes que no són vibecoding. Per això
dic que, havent començat a programar amb 12 anys,
jo ja sé que... ara aquesta experiència que tinc
de 24 anys programant i veient projectes de programació
és jo segueixo veient aquestes merdes no cada
dia, però més o menys. És a dir, he vist projectes
horrorosos i codis horrorosos en empreses molt
grans, molt petites, en scale -ups, en start
-ups, en corporates, en projectes que han fet
tècnicament gent superbona i tal. Per què? Perquè
el codi en si... Un bon codi és aquell que fa
el que tu li demanes. I podem filosofar sobre
si de la manera més òptima, si de la manera més
llegible, més mantenible, etc. Però si un codi
fa allò que li demanes en aquell moment concret,
ja és bo. Després, s'ha d'adequar a les característiques
del negoci. És a dir... Jo, per exemple, vaig
estar col·laborant fa molts anys amb una persona
que es va picar una... però amb Spaghetti Code,
un projecte de ROMs, d'aquests demoladors, i
hòstia, el codi era un autèntic xusta, tio, vull
dir, no hi havia per on agafar -lo. A més, era
tot PHP i era com... Però feia el que decidaves
i realment no es trencava gaire bé. O sigui,
jo no recordo bé de... O sigui, tenia molts més
problemes a l'hora de... hem de canviar, afegir
coses, perquè era com, hòstia, em recorda tant
de tot. però en si, jo no recordo tenir bugs,
estava tot controlat, però era un codi horrible,
però era molt eficient, eren quatre arxius PHP
i allò era una pàgina web sencera, vull dir que
una miqueta en l'estil de Pieter Levels, vull
dir, molt avançat al seu temps, però ja hi havia
codis de merda. Hem fet projectes, ja ho saps
tu, per HP, pel Barça, per no sé quins momentos,
coses horribles, tio, però horribles, arquitectures
horribles, tenim un projecte en el que el fundador
de l'empresa, va aprendre a programar, i jo
sempre poso aquest exemple perquè exemple de
mal codi és un MVP que acaba a producció. I això
ja molta gent es posa al cap de no, l'MVP no,
arriba un punt que ho has de reescriure, l'has
d'anar refactoritzant, tal, tal. No, un MVP
a producció. Hi ha un exemple que és pitjor,
que és el tutorial a producció. O sigui, literalment,
aquest projecte és el tutorial on el tio va aprendre
a programar. Ruby on Rails porta 15 o 18 anys.
A producció, amb clients, sector, assegurances
i tot això. És un projecte que tenim. Però aquell
codi fa el que necessites? Sí. Factura molts
diners? Factura molts diners. Crea una insatisfacció
enorme en el programador que treballa en aquestes
coses? Sí. És impossible mantenir? També, saps?
Té parts de codi que no tenen ni puto sentit,
que són ifs buits, per si de cas algun dia els
necessites un altre cop? També ho té. Però...
Però aquell codi funciona i és una empresa i
aquella empresa tira força bet als seus treballadors
i tal, i fa clients amb B2B i fa pasta. Per tant,
conclusió, el vibe coding en si, com a tal, no
l'has de jutjar pel codi, perquè si el jutges
pel codi l'estàs jutjant pel criteri equivocat.
El codi és dolent a tot arreu, a tots els sectors,
a tots els tamanys d'empresa, a tots els països,
a tots els continents i a tots els tipus de programadors
i programadores. I depèn del que tu necessitis,
com estiguis, el teu estat mental, la pressa
que tinguis, les constraints que tinguis a nivell
de negoci, etcètera, etcètera. Però jutjar, el
vibe coding, que és una cosa que fas, és com
un side project, tio, jo no sé tu, però jo quan
he fet els meus side projects, el codi ha estat
el de menys. El més important per mi era fer
una cosa que pugui mantenir en molt poc temps,
amb el més mínim esforç, i si és espagueti, quan
jo tenia la meva web. ara no perquè la tingui
en ghost, però quan la tenia en middleman, fotia
unes castanyes, tio, que en comptes de fer -me
un... No tenia temps d'invertir en... Vaig a
fer un fort per iterar en un arxiu de totes les
meves xerrades. No, doncs quan feia una xerrada
nova, afegia una línia nova en un bulleted list
i au, saps? Per què havia de tenir -ho jo? Carregar
una llista d'un JSON tot ben formatejat... No,
tio, fotia directament a HTML m'era més ràpid.
Per què? Perquè així cada setmana ficant la xerrada
de turno i au, saps? L'altre era més òptim.
però no m'aportava ni més mantenibilitat, ni
més felicitat, ni més, no ho sé, saps? No m'aportava,
no era mentalment estimulant. Per tant, els projectes
de vibe coding s'han de jutjar més o menys com
si fossin un projecte, un side project, d'acord?
Una altra cosa que això després acabi sent un
negoci, però és que la majoria de start -ups
solen ser un vibe coding que acaba, a producció,
acaba convertint -se en un negoci. Per tant,
no comparem, no?, com es diu en castellà, la
velocidad con el tocino. Totalment d'acord amb
que, escolta, tu pots jugar amb el que vulguis
i les teves llibertats acaben on comencen les
dels altres. Llavors, si tu pel garatge de casa
vols córrer despullat i amb una antorxa encesa,
escolta, fes -ho, però està fantàstic, fes -ho
al garatge de casa, però no els vagis al carrer.
Llavors, a casa pots fer el que vulguis. Llavors,
triaca, no sé. l'agència tributària posi un
projecte per presentar coses en vibe coding,
aquell dia em preocuparé. Però mentre ho facis
tu a casa, de moment està bé. I aquest exemple
crec que és dolent, perquè potser l'agència
tributària hauria de fer més coses en vibe coding
per provar. Però bueno, és igual. Aquest no és
l'exemple on volia arribar. El que m'heu fet
pensar és que l'altre dia, mentre feia l'aplicació
aquesta dels procediments que t'explicava, vaig
pensar, hòstia, això, tal com ho tinc ara, que
potser he tardat literal, eh? mitja hora en fer
-ho, és igual o millor que qualsevol dels projectes
que sortien de final de, entre cometes, curs,
d'Ironhack el 2017 -2018. És un equivalent bastant
semblant. Però clar, ara tu m'has fet pensar.
Sí, sí, però és que circa 2017 -2018, empreses,
i ara no diré noms, però mitjanetes, i quan hi
havia emprenedors que necessitaven gent que programés,
utilitzaven aquells projectes i mataven per aquells
projectes com l'embrió del que després seria
la seva start -up. I per mi no hi havia molta
diferència, no sé si enfiaria més d'un o altre,
que els projectes de vibe coding, entre cometes,
de final de carrera d'Ironhack o de qualsevol
altre bootcamp, que no pas el que surt de la
guia. Per tant, és que a vegades... Em sembla
com que la cosa no evoluciona o no avança o no
progressa, però clar, tu pensa que amb 6 -7 anys
t'has posat que el que era la feina de potser
dos mesos d'una persona que portava sis mesos
estudiant JavaScript et posava en producció,
ara literal ho pots treure amb 30 minuts barallant
-te una mica amb una interfaz de xat. El salt...
qualitatiu és increïble i vull dir el producte
acabat és exactament el mateix i llavors el que
tu em deies de oh no és que clar tu no vols veure
com el primer repo de qualsevol projecte bueno
clar és que moltes d'aquestes startups que ara
estan funcionant i que van sortir com un embrió
d'un projecte d'aquests d'Ironhack que van
juntar un emprenedor que no sabia programar amb
un xaval que acabava de fer un bootcamp han acabat
sent empreses que ara empleen gent, facturen
i els va meravellosament bé. Llavors, d'aquí
a la diferència començar amb un repo de vibecoding,
l'única diferència és que Ironhack no està en
el dibuix, és a dir, l'emprenedor pot escriure
quatre coses i estic d'acord que és cert que...
Saber una mica de què va la cosa ajuda, perquè
una cosa és dir -li a la teva intel·ligència
artificial de turno no em funciona la funció
d'esborrar i l'altra és detectar on està el
problema i intentar dir -li, escolta, he vist
que aquí t'has equivocat, el que no funciona
és aquest component. Crec que et pot ajudar a
estirar -li molt la vida al projecte de vibe
coding. És a dir, jo crec que igual en el tercer
prompt una persona que no sap programar es queda
atrapada i una persona que en sap... igualment
li pot donar més vida en el projecte. Però és
interessant, eh? Vull dir que al final l'analogia
és vàlida i no estem molt lluny, eh? El que s
'hauria de mirar és si realment és útil, no?
És a dir, jo del que trec d'útil d'aquesta
moda, que és el vibecoding, jo crec que és molt
útil, val? Per què és molt útil? Més igual que
sigui vibecoding, més igual que ho sigui, que
facin i que deixin de fer. Per mi el més interessant
és que està acostant més gent a la programació
i està elevant a més persones a dir, ei, tu això
pots fer. que no és del tot veritat. Fixa -t
'hi que hi ha un cert estereotip de gent que
fa això i la majoria de gent al nostre entorn,
Marc, no podria fer vibe coding. No ens enganyem.
Però la derivada bona és que s'estan fent més
coses. Està traient barreres mentals a cert tipus
de gent i, per tant, està fent el pastís de la
programació més gran. Que es digui vibecoding
o Founder Mode, ara ningú parla de Founder Mode
i fa un any era Founder Mode, tio, era l'hòstia.
Vaig començar a veure -ho als decks d'inversió.
I ara ha passat a la història i estarà allà com
un article. Hòstia, va ser un gran article de
Paul Graham. Fantàstic. Vibecoding, doncs aquí
un temps serà com... Hòstia, te'n recordes de
quan el vibecoding... Fa olors, però ningú recordarà
què era exactament, no? Però va tenir el seu
moment. I per mi és això. Per mi el més interessant
és, un, estar aportant més gent nova al món de
la programació, i dos, estar traient barreres
mentals. Gent que, igual, com jo, ja teníem abandonada
la programació des de fa uns anys, dir, hòstia,
va, tinc una idea, vaig a veure si puc fer -me
això, val? Però té trampa. Té trampa perquè deia,
no et pots ficar, no substitueix la programació
actual. per la gent que no en sap. És el mateix
que amb IA, te'n recordes quan fa dos anys o
fa un any i mig comentàvem, no? Podries escriure
un llibre amb IA? Poder pots, serà una castanya,
et trobaran els fallos pertot arreu i tal, i
et faltarà tenir cert coneixement sectorial perquè
la IA et cola molts gols, no? És a dir, si tu
no tens la capacitat de veure això, és com si
li demanes que et faci uns contractes, pot colar
uns gols estratosfèrics i tard o d'hora t'acabarà
això, t'acabarà causant problemes, val? Passa
el mateix amb el codi. El que sí que va bé és
que si tu ja ets una persona que té coneixement
sectorial, doncs, com passava igual abans amb
ChatGPT, doncs ara passa amb això, és que tu,
Marc, jo, Àlex, ens podem picar una app d'aquestes
així, que dic, hòstia, jo avui tinc la idea de
fer -me, no ho sé, saps? Vull dir, aquesta idea
que tenia de parlar amb les teves notes d'Apple,
doncs vaig a veure si puc fer -me realment una
aplicació que faci això. I el que dius tu, veus
grans blocs, perquè estàs fent... A nosaltres
ens ha elevat de programador a arquitecte, bàsicament.
Però tu i jo tenim la capacitat de baixar els
específics, d'acord? I de dir -li, de saber
per on van els trets. I veus que alguna cosa
no funciona i tu li preguntes, si fas una pregunta
molt genèrica a la I, escolta, està passant això,
per què és? I et donarà una sèrie de coses, i
normalment això passa, eh? Vull dir, si tu ho
haures fet i li preguntes, escolta, no em carrega
tal cosa o per què tarda? I et donarà tres o
quatre coses, que són respostes genèriques, però
com que el prompt és una merda... la resposta
sol ser una merda. En canvi, si tu dius, espera,
m'ho he estat mirant i crec que aquí el problema
és que, doncs, no hem considerat, doncs, temes
de caché, no hem considerat temes de lazy loading,
no sé què, o sigui, vas a l'ús pacífic, li demostres
que en saps i el guies una miqueta, o guies una
miqueta a la intel·ligència artificial, que et
diu, ah, tens raó, saps? És allò del becari que
intenta colar, doncs, aleshores, quan ja el pilles,
hi trobes aquella solució, no? Perquè, Mira,
et dono un exemple molt concret. Jo fa... Com
ja he explicat, tenia la meva web que estava
feta amb Middleman. Middleman és un framework
de Ruby que et permet fer pàgines estàtiques
i me'n recordo que després de no haver -lo actualitzat
en dos o tres anys, doncs vaig tenir un problema
en concret, crec que era amb Font Awesome o alguna
de les llibreries va passar a ser incompatible
amb les versions que hi havia. És un software
que no està molt actualitzat, Middleman, i de
cop i volta pataven, no? I era com un... Hòstia,
per què no compila? O sigui, t'atava a fer un
build i no compilava. I aleshores era com un,
bueno, no, ara prova d'arreglar això, això és
perquè aquesta línia, tal, tal. I anava dient,
vaig entrar en un bucle de fer -li cas a la IA.
I la IA em deia, no, canvia aquesta línia per
això, ara canvia aquest import aquí, canvia allà,
aquesta dependència, pam, pam, pam. I al final
vaig i dic, a veure, això té pinta, o sigui,
m'ha passat durant l'upgrade, durant l'upgrade
s'han actualitzat les llibreries, vaig a dir...
escolta, per què no mires si realment les llibreries
que estic fent servir són compatibles entre elles
en aquesta versió específica? I em va dir, ah,
tens raó, és que Nokogiri 2 .6 no és compatible
amb Middleman Core no sé cuánto, saps? I vaig
dir, fill de la gran puta, m'ho podies haver
dit abans, porto dos dies movent línia amunt,
línia avall, i va ser, vaig dir, vale, donam
una alternativa, una llibreria alternativa, poso
una altra gema de Ruby i doy volta. pam, solucionat.
I de volta ja tot funcionava. I dic, veus? Però
és un clar exemple que no es tracta tant de...
O sigui, que si vas a cegues, com que no estàs
fent les preguntes adequades, no rebràs mai les
respostes adequades. Però, una persona que no
ha estat mai en el fang, no sap veure per on
es filtra l'aigua del mur. O sigui, tu i jo,
és el que dèiem, estem movent grans blocs i poses
una paret aquí, i una vestida allà, i un sostre
aquí, i no sé quantos, i estàs fent anar a casa.
Però si hem de baixar a mirar les parets, podem
trobar el codi, podem anar a l'especific i dir,
hòstia, aquí hi ha un rajolinet d'aigua, no?
Per aquí s'està filtrant. Digue'm què està passant
aquí. I aleshores pots intuir certes coses, no?
Hi ha altres exemples, o sigui, un altre exemple
molt, molt, molt, molt específic, que era el
de cap i volta. Me'n recordo que era... Ah,
crec que s'estava trencant alguna cosa a la
web de Mercedes, però això era preia, eh? Però
l'exemple... segueix sent bo perquè et fa pensar
en l'especific de, hòstia, una persona que sap
què és el que està fent, doncs pot arribar allà,
no? I com anava? Me'n recordo que tenia a veure
amb que es trencava una cosa perquè Adblock,
de cop i volta, va començar a bloquejar els botons
socials, els botons aquests de compartir a Facebook,
compartir a Twitter, no sé què. Clar, el fet
que fes desaparèixer aquests botons feia que
aleshores... Causava que una cosa no carregava
l'HTML en el moment que havia d'estar i, per
tant, feia que un JavaScript no s'activés correctament,
no? Hòstia, això, una IA no hauria arribat aquí.
Per què? Perquè el context de la IA hauria estat
mirar amb el codi, d'acord? I al codi no hi
havia res incorrecte. El que ho trencava era
un complement de Chrome. Aleshores, la IA, tu
li pots passar, perquè a més Cursor i Z, tu els
hi dius quin context li vols donar. Li vols donar
el context de l'arxiu actual, li vols donar
el context de tot el codi, li pots donar el que
tu vulguis com a context, però no li hauries
donat mai la finestra de Chrome, no? I aleshores
aquí, investigant, investigant, veient com carregar,
comparar l'HTML compilat versus el interpretat
pel navegador, veies, hòstia, no és el mateix.
I fer aquesta feina d'enginyeria és la que un
vibecoder, una persona més júnior o una persona
estressada per constraints o que no tingui simplement
el coneixement, no arribarà mai a trobar aquest
tipus de coses. I últim punt. Vibecoding, tu
has posat l'exemple d'aquest Ironhack. És correcte.
És a dir, eren MVP's que després potser es convertien
en empresa. Quina diferència hi ha entre jo li
tiro una idea a ver si el V0 per fer una primera
versió d'una app i, si no tinc ni idea tècnica,
eh, i que per tant saps que no funcionarà o pot
funcionar o no, versus soc una persona que no
tinc ni puta idea i em contracto una persona
que ni conec que m'ha dit que per 2 .000 euros
o 5 .000 euros em fa una aplicació i li dono
un prompt horrible i després, ai, és que no m
'han tregat el que tocava, val? Ai, lo dejo.
Bueno, i l'arbitratge? En quin moment aquella
persona que ha rebut els 5 .000 euros no agafarà
el correu que li ha enviat ell amb el que volia,
ho enganxarà a V0 i li donarà el que ha rebut
des d'allà. És diner gratis, això. Ara sí, però
jo deia fa anys, vull dir que al final... Sí,
sí, sí, entenc, entenc, però dic que ara hi ha
arbitratge. Clar, o sigui, aquí he canviat el
factor forma, però la substància és la mateixa.
És a dir, si tu no tens ni idea del que estàs
demanant, li pots demanar a la persona adequada,
però si el prompt, la entrada, l'input, és incorrecte,
és incomplet, és inconsistent... i no especifiques
tot el que vols bé, l'output no serà el que
tu vols. La finestra s'està tancant, però crec
que encara hi ha l'oportunitat de ser l'interlocutor
de la IA. És a dir, persona que no sap que això
existeix, li demana una web a un programador,
aquest li envia el correu que li ha passat el
seu client a la IA, la IA li torna una proposta
i ell li envia la proposta i la itera amb el
client, però realment qui està fent la feina
és l'altre. Aquesta finestra està encara aviat,
però pels autònoms afortunats que encara tenen
clients d'aquests de boomers, potser és el moment
d'aprofitar aquesta finestra. Llavors, què he
de dir? Super d'acord amb el fet d'obrir el
funnel en general. L'educació funciona per aquest
funnel gegant que tu al final l'obres, exposes
a molta gent una temàtica o un problema o qualsevol
cosa i el nivell d'exposició de coneixement
i cultura sobre un cert domini s'aixeca gràcies
a això. I aquest és el mític exemple del vibe
coding, o sigui, persona que mai a la vida hagués
estat exposada en el món de la programació. pot
interessar -se o començar -se a exposar a través
d'això, perquè ho ha sentit, perquè l'hi han
dit, o perquè té aquesta necessitat i és l'única
manera que ha sabut crear un projecte. Però l
'altra, i és el que a mi més m'ha ajudat, és
el... O sigui, perquè tu pots entendre que un
repositori va augmentant la complexitat i es
fa més difícil treballar amb ell a mesura que
es va fent més gran, i té sentit. El problema
és que, per exemple, jo crec que la gent que
volia crear coses des de zero al principi, a
part que hi havia aquesta linealitat en la complexitat
a mesura que anava creixent, també tenia com
una barrera gran a l'entrada, perquè fa molta
mandra començar des de zero. És per això que
moltes apps, o sigui, com que el progrés mai
està al zero, sempre comences amb... ja has fet
alguna cosa, et donen un 10%, un 15%, perquè
veig que és com que estàs progressant, i sembla
que no hagis fet res, però sembla que ja estàs
com que la barra ja no està al zero. Clar, començar
de zero fa molta mandra. Però en el moment que
tu li escrius la idea i ja veus que tens allà
les teves capsetes amb una UI que és més o
menys mona, dius, ah, mira, ja hem fet algo,
saps? O sigui, et dóna aquesta necessitat de
progrés quan en realitat l'únic que has fet
ha sigut escriure 23 paraules i donar -li l'enter,
ja està. Però ja veus com que la cosa s'està
movent i això jo penso que li dóna vitamines
al projecte. Per què et deia això? Ah, sí, perquè
m'ha dit una cosa que em fa molta gràcia. Què?
quan tu li dius, tu creus que podria ser això?
I et diu com superfusivament, ah, sí, tens raó,
no ho havia vist. I tu, clar, home, clar, et
sents com amb aquesta autoritat, com que estàs
per sobre de la guia i és un sentiment molt graciós.
És que jo crec que com a humans sempre tenim
com aquest desig de corregir. És per això que,
has vist aquest frau tan exitós que hi ha ara,
que és el d'Alpín? No tinc ni idea de què m
'estàs parlant. Mira, jo et truco, d'acord?
Tu imagina't, Àlex, tu ets un personatge analfabet
digital de 70 anys. Ah, frau, has dit frau, és
que no m'entens la paraula. Sí, frau. Diga'm
això de, ah, tenies raó de la IA. Què passa?
Et truquen i et diuen, escolta, Àlex, sóc l'Albert
de la Caixa. No saben ni qui és. Ah, sí, com
estàs? Bueno, sí. Miri que últimament hi estan
haver -hi molts fraus online i això se'ns estan
anant de les mans. Oh, sí, sí, quants fraus,
quants fraus. I res, doncs simplement la truquem
per veure que tingui tot en ordre. El seu pin
segueix sent el 2874. Llavors, tu, Àlex, dius,
no, encara és el 1423. Llavors... Aquest viatge
que tenim de corregir sempre la gent, no? És
bo que dit per vosaltres som molt exitós. Si
et truquen i et diuen que el teu pin és aquest,
no li diguis quin és el teu, d'acord? Això és
una mica el mateix, no? O sigui, jo crec que
inclús hi ha com un angle de producte de posar
com certs errors dintre de les respostes de la
IA perquè tu la puguis, tinguis l'oportunitat
de corregir -la i et digui, ah, sí, tenies raó,
és veritat. No, jo no prego satisfacció, eh,
quan corrigeixo la IA. Al contrari, a mi em genera
frustració de dir, me cau la hòstia. Va, no.
És allò de la frustració aquella de dir acabes
fent una petita regressió cap a faré jo manualment
més coses. Per què? Perquè, a veure, al final
tu també t'ho has de fer venir bé i és el que
dic sempre. Generalment, quan ja no et dones
les coses bé, evidentment que hi ha un factor
no complexitat, un factor de no adequació a la
eina. amb el problema, val? És a dir, estàs fent
servir models predictius per fer una cosa, per
exemple, a vegades quan has de fer raonament
lògic, no ho és, igual que per càlcul matemàtic,
no, saps? Vull dir, no, no té sentit, no? I estàs
fent servir eines que tenen limitacions en quant
a context de memòria, etcètera, etcètera, no?
Aleshores... o també talls de coneixement, els
famosos cut -off date, quan va sortir al principi
fins a l'any 2021, crec que estava tallat, per
tant, bueno, i alguns tenen més recència, no?
Per tant, per exemple, per temes de vibe coding,
molta gent l'està utilitzant per dir, hòstia,
no, vinga, jo vull fer això, i amb les llibreries
que estic fent servir, mira, estic fent servir
shadcn per tal, i després estic fent servir Tailwind,
i no sé què, fantàstic, molt bé. Pensa que algunes
d'aquestes eines són, relativament recents,
hi ha molt poca literatura, documentació i codis
d'exemple amb el qual hagin estat entrenats
aquests models. Per tant, no t'ho faran tan
bé com si vas a fer servir una tecnologia legacy.
És a dir, és molt més fàcil picar -te un projecte
amb Java 7 les últimes versions de Java, per
dir alguna cosa. Per què? Perquè hi ha un corpus
de dades i de codi amb el qual està entrenat
molt més gran. Evidentment, no has d'anar a
buscar versions legacy ja no fetes servir, però,
per exemple, per temes d'escripting, és molt
millor que tu facis llenguatge d'escripting
més antic que amb la nova tecnologia d'avui
en dia. I amb això passa molt. És a dir, jo,
per exemple, si hagués de fer... un projecte
de mòbil, per dir alguna cosa, li demanaria que
me'l fes amb React Native. Per què? Simplement
perquè és una tecnologia que ja porta molts anys,
que està consolidada i tal, tal, tal. Ara, bueno,
hi haurà algú que dirà, hòstia, sí, però també
pot ser un Flutter, perquè en realitat els Flutters
també porten molts anys i tal. Sí, però té menys
quota de mercat, té menys llibreries, té menys
repositoris accessibles, lliures, etcètera, etcètera.
I segurament n'hi ha una que sigui més adequada
que React Native, però al final trobes un balanç
entre suficientment adaptada o estandarditzada
pel mercat, perdona, adaptada, no, adoptada,
i que no sigui massa moderna, perquè és això,
si ja tires una llibreria que ha sortit els últims
dos anys o l'últim any i mig, doncs probablement
el codi se't patillarà tot perquè és que no té
referències, no troba, no? Aleshores, les possibilitats
de que... et generi el codi correcte, que t'intenti
esbrinar o endevinar el codi correcte serà incompatible,
seran molt baixes. Això per un cantó. L'altre
que volia comentar de... Ah, bueno, no. El tema
fraus deixem la part, però per això et dic que
m'ha vingut al cap, quan m'has explicat això,
de dir, clar, si és una persona hi ha una cosa,
però si hi ha una ia, probablement... tu li pots
contestar una cosa. A mi si em truquessin aquest
senyor, l'Albert, de la caixa, digués, escolta,
el teu codi és encara el 2642? Jo diria, podria
dir, sí, és aquest. O, simplement per trolejar,
o me n'inventaria un, però si ho dius amb convicció,
potser estan entrenats perquè si algú t'ho diu
amb convicció, agafis aquell, ja està. Au. De
la mateixa manera, que igual que en el... que
quan... En el seu moment ho vaig fer, eh? jo
ja no faig aquestes coses, però quan va començar
a venir molt espam d'aquest, d'escolta, que
et vull presentar una cosa, ja sigui headhunting,
empreses de desenvolupament, empreses creatives,
empreses de generació d'elits i tot això, que
et diuen tens cinc minuts per anar xerrada, tal,
tal, tal, et donem una cosa gratis. Al principi
el que feies, sí, escriu -li a tal persona, jo
no soc la persona adequada amb qui parlar, ja
està. I així s'acabava la cadena, la cadena
acabava allà, amb tu. Tu ja no rebies els follow
-ups aquells de no contestar i no sé què, no,
no, perquè tu ja ho enviaves a una altra persona,
d'acord? Aleshores, si hi ha algú que et caigui
molt malament, doncs l'envies cap allà i ja
està, saps? Vull dir, sé que en algun episodi
vam comentar allò de fer, no? Et feies un vot,
que el que et fes és amb una ia... que et vagi
fent rescheduling tota l'estona, que et vagi
posposant, cancel·lant, proposant dates alternatives,
i així acaben parlant vot en vot. Però si és
una persona humana, doncs li pots donar bastant
per sac i seria bastant divertit. Però jo et
dic, si tens algú que caigui malament, doncs
poses allà i au, saps? I que li enviïn els correus
a ells. L'únic que pot ser que tingui la traçabilitat
del correu, saps? Però... Avui Àlex m'ha fet
molta gràcia perquè he rebut un... que clarament
no estava fet en via, sinó que hi havia algú
darrere manual fent -ho, perquè s'ha corregit
a ell mateix. O sigui, perquè m'ha enviat el
primer, el subject era metamask, en lloc de metamask,
hi havia una E, hi posava your account has been
blocked, i al cap de cinc minuts... En reb un
altre, exactament igual, però amb el subject
ja ben canviat, posar metamask, ja. O sigui,
el segon, ell mateix ha fet el frau i ha dit,
merda, acabo d'enviar 300 milions de correus
amb el subject incorrecte, saps? I en lloc de
donar -li en dur, no ha pogut, i ha hagut de
canviar un altre. O sigui, pensant, mira, no,
i t'ha costat més aquesta vegada. Vale, però
mira, no volia entrar en això, eh? Però aquí
ha donat peu a que tu pensis que és humà. I segurament
és la demostració més fefaent de què és un home
darrere d'això és que hi ha hagut un error.
Un error que a més ha estat corregit. És una
doble prova d'humanitat. La primera és que hi
ha hagut un error tipogràfic, tonto, perquè les
ies estan optimitzades al final. Primer estan
entrenades sobre material corregit, material
que està bé, no sobre esborranys fets amb tovallons.
i segon, que està entrenat en material de qualitat,
no? És a dir, en Wikipèdies, en blogs, etcètera,
etcètera, no? Vull dir que rarament això tindrà
moltes faltes d'ortografia o ja ha estat entrenat
per treure, bueno, coses que no estan bé, simplement
perquè al final, a nivell científic, hòstia,
tu vols que allò tingui els millors resultats
possibles. Per tant, elimina, neteja les dades
que no tinguin el contingut que tu vols, val?
Aleshores, la prova d'humanitat... és una d
'aquelles coses que jo cada cop més veig en el...
Hòstia... O sigui, el rebuig que m'està causant
les coses genera desparia, saps? 100 % paria.
I al final penso i dic, hòstia, agrairia veure
més faltes d'ortografia, agrairia veure una
estructura no tan optimitzada, no tan polida,
no tan impersonal, no tan perfecta, no tan plasticosa
com el que m'està donant la ia en text, en vídeo,
en imatges, en codi, etcètera, etcètera, saps?
Vull dir, trobo faltant molt el... Ah! Ja no
pel fet de corregir, eh? Hi ha gent que ho diu,
no, no, és que pel fet de corregir és que no
puc corregir res, o sigui, l'únic que acabo
corregint és que és un cagarro, saps? Vull dir,
que no vull allò tan genèric, no? Sinó que li
trobes a faltar el toc personal de les coses.
És a dir, a mi em fa molta il·lusió quan rebo...
missatges, per exemple, d'hòstia, m'agrada
molt la teva newsletter, per exemple, perquè
té un to molt característic o de les meves entrevistes
que feia a Startup Grind, i això és el que et
fa ser més humà, que et diguin, hòstia, la teva
personalitat mola. Però, és a dir, si no t'han
dit la teva personalitat mola o tens un estil
propi o no sé què, hòstia, val, no sé, fins a
quin punt no ens estem deshumanitzant molt i
t'estan desposseïnt. d'una personalitat pròpia,
no? Si m'estic aferrant a això, potser com un
clau roent i, no sé, diga -li ego o diga -li
no voler -me adaptar, però no sé fins a quin
punt està malament voler retenir una mínima personalitat
pròpia, un segell d'identitat a tot allò que
fas. I s'han tornat a posar de moda els guions
llargs. Ara no paren d'haver -hi guions llargs.
Val, però per mi això... A veure, el problema
no són els guions llargs. Els guions llargs han
existit sempre. Sobretot en anglès, val? Però
la gent no el sabia fer servir. Ningú el sabia
fer servir. I ara els estan fotent pertot arreu
perquè la IA només s'ha de treure guions llargs.
Clar, vull dir, jo foto guions curts sempre i
segurament és gramaticalment incorrecte, però
jo, en anglès, en castellà, en català, en tots
els llibres, sempre he fet servir els guions.
És la teva prova d'humanitat. Era una cosa que
estava allà i vaig dir, hòstia, a mi, dic, no
la fa servir ningú. Igual que el punicoma, tio,
jo sempre he fet servir el punicoma. El punicoma
mai ningú ha entès com funciona. Explica -ho
ara mateix, com funciona el punicoma. Mai ningú
ho ha entès. Tio, mira, un cas d'ús molt específic
del punicoma. Quan fas una enumeració... Aquest
sí, aquest te'l compro. Si tu dius, vaig a comprar
patates, cebes i no sé què, no et cal un punicoma.
Ara, si l'enumeració conté frases més curtes
que poden tenir comes intercalades, aleshores
el que és el separador dels elements enumerats
és un punicoma. Aquest te'l compro. El que costa
més, el típic de dir, no, és una pausa, que no
és un punt, però tampoc és una coma. Aquest és
molt difícil, jo aquest no el faig servir. Però
vull dir, però sí que de vegades dius, hòstia,
una frase que... Tampoc vols tallar -ho molt
tot en punts, perquè a mi també em rebenta bastant
els blocs aquests que són de frases massa curtes.
No sé què, punt. Són frases tan curtes, no hi
ha subordinades, tots són punts. Per què? Perquè
està optimitzat pel màrqueting... perquè és un
estil més anglosaxó, que no estan tan acostumats
a fer frases enrabassades, frases llargues, subordinades,
etcètera. El nostre estil sí, el nostre idioma
es porta molt millor. Igual que en alemany, absolutament
totes les putes frases porten a coma perquè tenen
una subordinada per dir alguna cosa. Aleshores,
en el nostre sentit, en el nostre idioma, tenim
més flexibilitat i a mi m'agrada fer servir
la riquesa del vocabulari. verbous, el que tu
vulguis. Soc, de vegades, massa enrevessat i
pedant, però potser és que és el meu estil, saps?
A mi m'agrada fer servir els punts i comes,
els guions, m'agrada fer servir tot el que està
al meu abast, o sigui, la meva paleta de colors
a l'hora d'escriure és molt més àmplia i variada
que la de la majoria de gent. Però a mi m'agrada,
és un exercici mental, vull dir, evidentment
que podria escriure molt més senzill, i només
amb frases simples, i només amb veu activa, saps?
I present, i ja està, i fer servir abreviacions.
Jo me'n recordo que quan escrivia per xat a
l'institut, era una miqueta el raro perquè no
feia servir allò del XQ, XQ per dir per què,
saps? O CASA, escrit K -S -A, que dius, amic,
t'has estalviat una lletra, saps? I l'altra,
a part de fer l'esforç mental de canviar -ne
una per la que no toca. tenim molt poc, i jo
això vaig dir, doncs no ho sé, no m'agrada,
ho vaig provar, ja, com es diu això, ja registres,
no?, d'això, però jo miro els meus xats antics
i dic, ah, doncs no, jo ja escrivia bé, i gràcies
a Déu que ho he fet, saps?, perquè després m
'ha ajudat també a aprendre altres idiomes escrivint
per xat, saps? Què vull dir amb això? Que és,
no sé fins a quin punt, ara ja, o ja anem tard,
invertir més que mai en la prova de humanitat,
no?, perquè, perquè, Mira que hi ha hagut empreses
que han intentat fer tot el tema aquest d'identitat
digital, identitat soberana a internet, etcètera,
etcètera. La prova d'humanitat al final pot
ser una altra cosa bastant més senzilla, saps?
Vull dir, igual que els teus identificadors biomètrics
arriben a un punt en què dius, no, és que hi
ha una cosa que és el teu detecte cor és únic
a tu, i amb això ja pots tenir una prova d'identitat
teva, saps? Vull dir... No ho sé, potser no cal
anar a pensar si necessitem un microchip, que
no sé què, no sé quantos. No, ja, si el cos ja
et dona aquestes coses, el cervell també et dona
la manera en què tu escrius un text, segur, segur,
segur, que també és prou d'humanitat teva, algorítmicament
es podria calcular. Sí, al final és la teoria
pendular del Roger, eh? O sigui, quan tothom
utilitza aquestes eines i a l'estatus quo són
els guions llargs i els punicoma mal posats,
té molt més valor veure que alguna cosa ha sigut
fabricada per tu. Llavors, potser, de la mateixa
manera, potser, quan l'estatus quo és el vibe
coding, potser torna a tenir sentit escriure
alguna cosa amb COBOL, saps? Vibe coding no s
'ha de fer servir. pel que no s'ha de fer servir,
és a dir, per escriure software enterprise no
s'ha de fer servir vibe coding, vull dir, hi
ha projectes que sí o sí has de fer una arquitectura,
l'has de pensar bé i tot això, aquí no pots
aplicar vibe coding. Si l'apliques allà, aquí
és on està malament, és igual que el founder
mode. Founder mode té un sentit, té un lloc,
té un espai, té una etapa de l'empresa, etcètera,
etcètera, i té uns perfils i té inclús un component
cultural que no pots aplicar -ho a, jo què sé,
saps? A crear una empresa segons quin poble de
Catalunya, no té sentit allà founder mode, saps?
No té. sentit. Però founder, igual que tampoc
té sentit un founder mode dintre de Deloitte,
és que no té sentit. Aleshores, el vibe coding
tres quarts del mateix. Si tu vas a fer l'optimització
de portfolis, d'inversió de les carteres de
la caixa... No facis vibe coding, col·lega, és
que no té cap puto sentit, saps? Igual que no
faria servir algunes llibreries o allà, mira,
específicament no fa servir open source pel que
pugui ser, tal, tot és tecnologia propietària,
no fa servir vibe coding, o sigui, que no té
sentit. Estem intentant agafar, que això és molt
d'humanitat, eh? anem a replicar coses que hem
vist aquí, el cargo culting, que a això li podem
dedicar un episodi, i de fet em va parlar d'això,
mira, vaig aprofitar per conèixer aquesta setmana
el David Poblador, que ens havia escrit a través
del podcast, i vam tenir una conversa superinteressant,
ell havia treballat a Spotify durant molts anys,
des d'aquí una salutació, vam tenir una conversa
superinteressant, moltes coses, i aleshores,
mira, una de les coses que vaig dir, tindria
sentit que parléssim... de Cargo Culting que
no ho hem fet mai i crec que és un concepte que
estaria bastant bé que exploréssim en algun proper
episodi