Ara sí, i m'agradaria saber si tinc tot en ordre
perquè he hagut de córrer una mica. Ara sí, crec
que ja estem. Però no tinc aigua, no passa res.
Farem un episodi sense aigua. Vols anar a buscar
l'aigua o no? No, ara sí que tinc un culet aquí
d'aigua. Què fem avui, tio? Com ho has fet anar
això? Els aspectes negatius de què? Què eren?
Els efectes llarg plaç... Encara no estem veient
els efectes de llarg plaç de fer servir la intel·ligència
artificial. Però eren negatius. Podem parlar
dels positius, però els positius ja sabem quins
són. La I ens ha de fer més rics, més intel·ligents,
més superhumans i totes aquestes coses. Ja sabem
quins són els efectes de llarg plaç. O no, no
el sabem. No sabem totes les derivades d'això.
Però els negatius ja es comencen a veure. Jo
volia parlar del concepte bastant bullshit aquest
que ens estan venent que els propers unicorns
empreses valorades amb més de mil milions de
dòlars seran empreses d'una sola persona el
concepte del solopreneur persona que emprèn el
solitari i fa com el cas paradigmàtic d'això
sempre tenim a Pieter Levels que alguna vegada
l'hem mencionat al podcast que és aquest noi
holandès que, no sé, que ha fet projectes superinteressants
i que es va fer famós amb el 12 Startups in 12
Months, Nomad List, Remote OK, etcètera, etcètera.
I ara, de fet, el tio s'ha picat un ordinador
virtual per connectar -te a un Windows 95 o Windows
3 .1 simulat. S'ha fet el seu Microsoft Flight
Simulator i tot això ho està fent amb... Són
projectes aquests que... De fet, si t'hi fixes
al simulador aquest de Vol que està fent, que
és supercarrinclon i tal, però, bueno, vull dir,
sense experiència en programar jocs, amb cursor
i no sé quines altres eines, el tio s'ha picat
un codi que és multijugador, la gent està jugant
i, de fet, està venent inclús anuncis en el joc,
saps? Però és una cosa ridícula. O sigui, veus
que és com un Minecraft, val? On la gent va volent
per allà, de fet, l'han caixat ja i la gent
pot comprar... No sé, si el tio ja està fent...
no sé quantes desenes de milers de dòlars al
mes, venent sponsorships per aquest joc, venent
anuncis. Però, bueno, en fi, és el cas paradigmàtic.
Què passa? Que molta gent s'emmiralla en aquest
tipus de personatges i no és realista. Vull dir,
per cada un, aquest probablement és el Messi
de l'indie hacking i la resta estan a anys llum
de distància, no? Evidentment, més o menys, tothom
tècnic podria arribar a crear una empresa Un
projecte que li doni un income recurrent, i si
tens més sort i t'ho curres i trobes la manera,
doncs pot ser més passiu que actiu, fantàstic,
però rarament arribaràs als milions de dòlars
anuals, com està fent Pieter Levels, no? I menys
que una empresa pugui ser valorada en tant. Podem
entrar en el per què. Però jo crec que com a
intro està força bé, donat que l'altre episodi
vaig tenir una intro de 35 minuts. No, és bona
intro, sí, més curta segur. Aquest tio té uns
daus que estan trucats, perquè tiri el que tiri
ja està en aquest modo que tot el que faci es
convertirà en or. Perquè jo crec que quan arribes
a certa posició a la vida, hi ha molta gent que
diu que la competició està a dalt. No, jo crec
que a dalt està bastant buit. I un cop has arribat
a aquesta posició, aquest senyor posarà un sofà
i la gent ho farà servir ni que sigui per inerts.
Anem a dir que pel mateix motiu, no sé, la gent
va a servir Apple Mail, saps? El que passa és
que és molt fàcil emmirallar -te amb això. i
el que és molt difícil és poder arribar en una
posició de privilegi en la qual tens tot el benefici
del dubte de tota la teva audiència, que és enorme.
Cada vegada que algú m'explica alguna cosa de
passive income i em posa l'exemple de Pieter
Levels, hauria de caure del cel un asterisc gegant
i posar -lo com el cap de sobre aquella persona
i dir -li, a veure, sí, però... sobretot si no
tens una colla de seguifans enorme que no que
compri tot el que vol, però que ja està entregada
a provar o a veure el que has fet. Òbviament,
si aquest tio fot merdes al mercat, ningú li
seguirà la corrent, però un cop ja estàs en aquesta
roda, és molt més fàcil seguir un cop tens aquesta
inèrcia, quan realment tens una base de seguidors
que ja tenen coneixement del que estàs fent i,
a veure, et tenen com en un petit pedestal. És
el soloprenor paradigmàtic, sens dubte. Sí, clar,
però vull dir que tampoc ens podem emmirallar
per això, perquè està bé que serveixi com a inspiració,
i jo crec que a molta gent li ha servit com a
inspiració, si fixes en la comunitat d'indie
hackers, generalment el tenen en un pedestal
perquè ha inspirat a molta altra gent que està
vivint el seu somni. de poder treballar mentre
es viatja, de poder tenir una independència financera,
de poder crear la seva pròpia empresa, etcètera.
Per tant, en aquest sentit, escolta, entrecar
el barret, fantàstic. Jo crec que hi hauria d
'haver més gent així. També ha ajudat a fer veure
el món. que no tot és venture capital, no tot
és inversió, no tot és això d'intercanviar part
de la teva independència per tenir una miqueta
més de solvència financera, sinó que al contrari,
si ho fas en els teus termes, pot ser que triguis
més, però pot ser que també arribis més lluny
o canviïs el món d'una manera diferent. I en
aquest sentit, em sento molt més alineat amb
aquesta manera de viure, no? Pots també ser molt
més opinionat, pots ser molt més, no sé, molt
més franc, no? Molt més sincer. perquè en realitat
et deus a tu mateix, o sigui, a una gran base
d'usuaris que són els teus clients, però no
tens algú al board que potencialment et pot fer
fora, perquè aquesta és la feina d'un board,
que és fer fora el CEO. I de fet això també,
el que dius tu, crear l'efecte aquest de tot
el que toco ara és or, no és veritat, també té
projectes que no van bé. però cada cop costa
més que un projecte que llenci no vagi bé, perquè
quan ja tens una audiència tan gran i tens aquestes
dinàmiques d'interconexió de projectes, el més
normal és que els vasos comunicants aquests portin
clients d'un a l'altre. Si tu tens la teva
comunitat de Nomadlist, que la fan servir, posa
-li un milió d'usuaris per dir un número rodó,
no és un número realista segurament, i tu llences
un portal de feines en remot, Hi ha molt de solapament
en l'interès d'aquests dos, en la intenció
de compra d'aquests dos productes. Per tant,
el més normal és que anuncis el producte nou
a l'anterior o en els teus canals, digue -li
social media, digue -li la teva newsletter, el
teu blog, i això ja fa que hi hagi un trasbassament
natural d'un percentatge d'aquesta gent que,
encara que sigui un 10%, un 5%, un 35%, el que
sigui, passen almenys a provar -ho i diuen ja
m'enfio... perquè la venda l'ha fet en el primer
producte. És a dir, jo hi enfio d'aquesta marca,
que és Pieter Levels, per tant, és més fàcil treure
la cartera en el segon producte. I segurament
també tens un descompte per venir d'allà, també
tens un early access, tens el que vulguis. Però
bé, vull dir, en aquest sentit, el més senzill
seria que si algú ha de crear un unicorn avui
en dia d'una sola persona, seria ell. Aleshores...
Aquí tenim una discussió filosòfica. Què és una
persona? És a dir, una empresa d'una sola persona.
Una empresa de sola persona, jo crec que no pot
arribar a això. Per què? Perquè hi ha talment
tanta feina que tu has de recolzar -te amb altra
gent. Aleshores, asterisc, jo crec que l'asterisc
més gran a empresa d'una sola persona és que
estigui empleada per l'empresa, pot ser que
només en tingui una. Ara bé, dependràs d'agències,
dependràs de freelance i dependràs de... components
externs, com poden ser intel·ligència artificial.
Per què? Collons, perquè una empresa, a mesura
que creix, una empresa ja del tamany de MarsBased
perquè ens entenguem, de dos milions i
escaig de facturació, tota la feina que ens genera
la paperassa ja no la podríem fer internament
sense que gent que no està dedicada a això hagués
d'escriure contractes i revisar contractes,
fer la declaració de renta, pagar els impostos...
a fer la documentació dels beneficis d'empleats,
gestionar les seves classes d'anglès, etcètera.
Nosaltres ja tenim fora de l'empresa la gestoria
que ens porta a tot el tema de comptabilitat
i impostos. Tenim els advocats, per quan ocasionalment
s'han de fer coses d'advocat, tipus pagaments,
contractes, auditories i no sé quina altra...
Per sort, disputes no, però en el seu moment...
pot arribar. Després hem fet servir freelance
per coses diverses, no? Per tant, el primer gran
estari és que és, clar, no tenir dependències
d'empleats, fantàstic, però aquella feina l
'ha de fer algú, val? Han de ser freelance. Aleshores,
Pieter Levels, si l'entrem com una sola empresa,
que no és així, ell té molts, el que deia robots
en el seu moment, que avui en dia serien agents,
no? Que són... aplicacions que es dediquen a
fer feina per ell, que es dediquen a fer feina
com pot ser moderar la part dels comentaris als
fòrums, per dir alguna cosa. Integracions és
la que li avisen quan hi ha hagut un pagament
que segurament li envien la factura amb les dades
de facturació de l'empresa que ha fet el pagament.
Tot això ho pot fer una persona o pot fer -ho
una IA. Un bot, no cal que sigui una intel·ligència
artificial, fins ara era una IA, però bueno,
aquí les barreres són una miqueta difuminades.
Per tant, On poses aquesta línia? I després ja
entrarem en més temes, responsabilitats i càrrega
emocional i tal, però ja només pel simple fet
de dir què són les persones, a mi aquest esterís
ja em fa desconfiar molt d'aquest discurs. Sí,
i a veure, per posar un punt al que comentaves
abans, jo d'aquest home sóc seguifant, vull
dir que de la mateixa manera que la setmana passada
et deia que... La meva opinió d'Elon Musk era
neutra, perquè tenia una molt bona opinió per
ell i una molt mala opinió d'ell, llavors es
cancel·lava. La meva de Pieter Levels en general
em sembla molt positiva, o sigui, igual que...
Em quedo com amb la part positiva d'Elon Musk,
aquesta de persona que t'ha ensenyat a pensar
gran i a nivell de humanitat podem fer coses
guapes, doncs aquest tio igual. Jo crec que ha
obert les portes a molta gent a ensenyar -li
que un altre tipus de vida és possible. Llavors
sí, que evidentment ha creat també un aure al
seu voltant d'una il·lusió. de que podies estar
facturant, no sé, 3 quilos al mes fent side projects,
que igual aquí no arriba a tothom, però sí que
és veritat que, escolta, hi havia molta gent
que pensava que no es podia treballar a Bali,
però resulta que sí. Però dit això, anem al teu
punt, de la gent que necessites. En la teva definició
d'Unicorn, que és aquesta empresa valorada amb
més de mil milions, no ho sé, és un billion americà,
són mil milions això, oi? Sí, mil milions, exacte.
Això és una cosa que... algú ha d'arreglar algun
dia. A mi això és pitjor que les llardes. Molt
pitjor. No, és horrible, tio. És fatal. Ve d
'Estats Units, per exemple, però parla espanyol
i et parla de mil milions, llavors què penses
que són? Què penses? El teu cap està en el món
anglosaxó o el teu cap està aquí? Llavors mai
entens la mètrica correcta, saps? Llavors, clar,
sembla com que aquí a Europa gastem pocs diners
perquè com que mai arribem al bilió, que és el
seu trilió, sembla que sempre gastem menys, saps?
Però, en fi, un bilió americà... mil milions
europeus. Tot sigui dit, aquí no estàs assumint
facturació. Potser pot ser una espècie de pufo
a l'estil Elizabeth Holmes que està facturant
zero i tens un unicorn. Però bé, potser encara
no tens clients. Però dit això, vull pensar que
no. Simplement per veure on està la mètrica.
En el moment que saps que tens una companyia
valorada amb mil milions, vull donar -te el benefici
del dubte que estàs facturant molts diners. I
si estàs facturant molts diners i presumptament
tens un producte B2C, tindràs una quantitat de
tiquets i de disputes i de merdes d'aquestes
de cancel·lacions de Stripe, que, xato, o sigui,
segur que un bot t'ajudarà molt, però ja et
dic jo que necessitaràs una petita armada de
persones gestionant merdes de targetes de crèdit,
perquè a nivell de frau és fotut. Llavors sí,
pots córrer molt de camp amb agents i... A dia
d'avui, anem a dir que pots reduir molt la teva
càrrega de personal. amb feines que abans eren
eminentment molt manuals. Però en algun punt
ha d'haver -hi una persona que digui fins aquí.
És a dir, tota intel·ligència artificial acaba
la seva competència quan comença el judici d
'un humà. I en algun punt ha d'arribar. És a
dir, no pots estirar el xicle infinitament. De
fet, no sé si vas veure el... És que ara anava
a comentar, dic, anem a mirar a veure com es
pot fer això, no? No sé si te'n recordes una
campanya de màrqueting que van fer els de Basecamp
que va ser molt bona, que és a dir, som la primera
empresa que val un trilió en dòlars, no? Perquè
van dir que havien deixat algú invertir 100 dòlars
a una valoració de no sé quant, per tant això
els convertia en una empresa d'un trilió en
dòlars. Boníssim, no? És a dir, que jo ara he
pensat, dic, no, en realitat és relativament
fàcil fer un unicorn. primer, pot ser això, o
segon, al contrari. Dius, no, no, jo vull ser
més legit, no? Vull ser molt més legal amb això,
però no exempte de ser un fill de puta. Aleshores,
com ho fas? El que fas és que ets una empresa,
arribes a Unicorn, xutes a tothom i mantens l
'estatus de Unicorn, descomptant el valor de
l'equip, perquè part de la valoració, generalment,
de les empreses hi ha una part que és l'equip,
no? Però, si per alguna cosa arribessis a valer
un billion, Amb un equip relativament petit això
es redueix més, no? És a dir, un equip de 6 persones,
10, no seria tan descabellat avui en dia. Però
això és trampa. És trampa. És com córrer una
marató amb bici i deixar -la a la meta, saps?
Correcte, això és trampa. Abans d'entrar, sí
que... Això és trampa, però per poder pots fer
-ho, és a dir, per poder pots fer -ho, no? Si
una cosa és, és el que diuen, saps? Si una cosa
és possible, és probable, val? Ningú et diu si
és més o menys probable, però pot passar. ni
que, evidentment, hi ha línies morals, hi ha
molts gradients de claroscuros, en aquest sentit.
No, però es pot fer l'exercici de pensar què
faria falta per arribar a tenir una empresa d
'això. Jo crec que, o bé, és una empresa que
realment, anem a posar -ho d'una altra manera,
el que dius tu és cert, és a dir, a mesura que
tu vas creixent, creixes amb tipus d'obligacions,
creixes amb... amb derivades que són difícils
de controlar i una d'elles segurament és el
Customer Support. Si el que tu et dediques és
a fer B2C. És a dir, crec que hi ha dos camins
molt diferents. Un és el B2C, l'altre és el
B2B. Generalment B2C, ja ho sabem, molta inversió
en màrqueting, molts infinits clients petits,
però té certes coses positives, com per exemple
pots tenir la viralitat, pots tenir efectes de
xarxa. Pots tenir efectes de marca, que és el
que et fan que la gent ja faci un boca -orella
i acabi allò venent -se sol, perquè ens entenguem,
no? Què passa? Que, clar, això jo veig els milions
de milions de problemes derivats que et ve aquí,
de disputes, problemes reputacionals, el que
dius tu, customer support, etcètera, etcètera,
temes de pricing, vull dir que has d'estar en
50 .000 coses que, O ets una autèntica màquina
fent això amb intel·ligència artificial i molts
serveis de tercers i subcontractant part, o no
arribaràs tu a això, d'acord? I després hi ha
l'altre camí, que és el del B2B, que generalment,
intuitivament, hauria de ser més fàcil perquè
dius, no, si això és anar fent contractes grans
amb Cisco, amb Webex, amb Hewlett Packard, amb
les grans corporacions aquestes, i pot ser -ho
com a solo founder, però només que en vagis fent
un cada X temps, no? Bueno, ja, però igualment,
normalment aquest tipus de contractes costa de
vendre amb una sola persona i generalment has
de tenir diversos a la vegada. I són productes
que tu no li vens a una corporate així com així,
a punt que per vendre -li software, si el que
vens és software, has d'estar certificat en
50 .000 coses. Molt difícil que una sola persona
tingui aquestes certificacions, no? No ho sé,
jo veig molts impediments tècnics que això pugui
passar. Per tant, jo crec que jo... sobre el
paper i sense haver -ho pensat gaire, no ho veig
viable que una sola persona pugui arribar a aquest
únic estatus. Clar, després anem a veure realment
com fas pujar la valoració d'una empresa. Vull
dir, potser el que sí que podria arribar és si
comences trencant el mercat amb unes dinàmiques
que no hem vist mai. I llavors aquí us he preparat
una sèrie d'exemples amb el qual podria passar
això. No sé si estàs preparat, Marc, per un episodi
que... He pogut preparar una miqueta. Ah, mira,
te l'has pogut preparar! Que bé! Fantàstic!
Hòstia, doncs mira, és interessant perquè...
Hòstia, a mi em costa veure un model de negoci
que tingui les qualitats dels dos, no? Perquè,
clar, per una banda, si ets B2C, moriràs dels
mil tallets aquests. Sí, famós. Serà difícil
gestionar tota la granularitat d'usuaris. Mira,
et poso un exemple molt tonto, o sigui... Cas
paradigmàtic, no?, de companyia que podria apalancar
-se molt fort amb intel·ligència artificial per
solventar customer support, no? Dius OpenAI,
d'acord. Tens els modelets allà, podrien muntar.
D'acord, molt bé. Quan van treure la versió
de pagament de xat GPT, la vaig contractar. D
'acord, molt bé. Llavors, els vaig escriure el
mateix dia per dir -los, escolta, és que ho he
fet amb una compta que és diferent de la que
jo tenia per fer servir l'API. perquè aquella
ja tenia el meu telèfon agafat i necessitava
posar un altre telèfon. Llavors vaig dir, escolta,
és possible canviar el telèfon d'un altre? Això
ho vaig enviar el dia 0. Em vaig oblidar, no
em van contestar mai i jo vaig seguir amb la
meva compte que tenia un altre telèfon posat
allà. Al cap de 6 mesos... Em van escriure i
em diuen, ei, és que anem desbordats de feina
de tota la gent que ens ha escrit. Podem resoldre
tots els tíquets. Ara mateix no tenim aquesta
funcionalitat, però saps què? Et reembolsem tots
els pagaments que has fet fins ara i si estàs
content, d'acord? Déu -n'hi -do. I vaig pensar,
hòstia, si vosaltres, que sou punta de lança
de l'automatització i la intel·ligència artificial,
ara m'esteu dient que no sou capaços de gestionar
el volum de tíquets, o sigui, imagina't què li
passarà a Hierros Martínez, saps? aquí, per un
cantó, i després l'altra banda és el que tu
dius. O sigui, escalar un B2B, clar, que t'ho
diguin a tu si és tan fàcil ser un soloprenor,
saps? Tota la gent que té negocis amb comptes
empresarials, tota aquesta feina d'account management,
de gestionar el client, home, no ho sé, a mi
em sona que quan et ve cisco, potser no vol parlar
amb la guia, eh? Clar, però què tal si poguessis
generar empleats virtuals, no? I realment fossis
molt bo, si realment fossis un putogeni d'aquestes
coses i poguessis crear empleats on demand, que
fossin intel·ligències artificials, clar, si
no els comptes com a empleats, bueno, podries
seguir pel camí aquest de dir si sóc un solo
entrepreneur o si sóc un solo unicorn, no? Però
després hi ha altres coses que potser són més
rellevants, el que et deia, que potser això es
donarà quan hi hagi unes dinàmiques de mercat
en les quals no hem pensat fins ara. Una dinàmica
de mercat de cigne negre. Per exemple, que canviï
molt els multiplicadors de revenius i les valoracions.
Generalment, podem sobresimplificar això, dir
que les valoracions d'una empresa depenen de
la seva facturació. Hi ha casos, sectors en què
es evita, sectors que es reveniu, sector que
és el que sigui. I, generalment, en els SaaS
hi ha uns multiplicadors, en els e -commerce
hi ha uns altres, etcètera. Anem a sobresimplificar
-ho. Aleshores, si entenem que la valoració d
'una empresa és un múltiple del revenue, clar,
podem agafar uns revenues que estiguin fora d
'escala. És a dir, un SaaS enterprise, per dir
alguna cosa, en casos extrems, que sí que ha
d'arribar, per exemple, a un multiplicador de
20 o 50 vegades la seva facturació anual. És
a dir, si tu tens Un sas com a única persona
que fa 50 milions de dòlars l'any i el vens
per un múltiple de 20 cops vendes, tens un unicorn
sobre paper. Una altra cosa és que es paguin
aquests múltiples avui en dia. Avui en dia no,
però no sabem si amb la següent, una dada AI
o amb la següent tecnologia això pugui passar.
Hi ha hagut moments en què s'han pagat múltiples
desorbitats. Però l'estàndard, depenent de l
'any i tot això, sol ser 7 cops ventes, vull
dir, depèn dels últims anys, 7 cops a l'annual
revenue, 9, però clar, 20, hòstia, és una cosa
bastant desorbitada. 50, doncs molt més desorbitada.
Però no sabem si pot arribar una certa tecnologia,
una moda o no sé què, o un moment de mercat extraordinari
que pogués multiplicar aquestes valoracions.
Aquesta és una. Clar, això t'hauria d'obligar
que tinguessis una tecnologia molt potent, que
fossis únic, que tinguessis una defensibilitat,
que tingués un marge de l'hòstia, que generalment
amb SaaS ja tens un marge molt alt, 90 % o superior,
i que fos recurrent. Per tant, ha de ser alguna
cosa com un SaaS, una fintech, un marketplace,
que no sigui una cosa que tu compres un cop i
t'oblides. o que compres una llicència que compres
un cop i et val de per vida. Hauria de ser una
subscripció, per exemple. Idealment, una subscripció
que cada any també puja de preu, que té efectes
de xarxa, etcètera. podries parlar de les coses
que han tingut més els multiplicadors més alts,
doncs en el cas de SaaS o de tecnologia són B2B
Enterprise, intel·ligència artificial, Deep Tech,
Fintech i Crypto. En algun cas, Marketplaces,
però hauria de ser una cosa molt espectacular.
Una altra cosa és que, el que dèiem, per arribar
també a tenir aquests marges, has de tenir molt
poca despesa de sous. Aleshores, clar, sempre
pots fer un community adjusted, com et va fer
un WeWork i tot això, però la millor manera de
no tenir despeses personalitzades és no tenir
gent en plantilla. Per tant, els tens tots com
a freelance o subcontractades agències, però
al final de l'any això acaba sent també una
despesa. Com pots reduir molt aquesta despesa?
assumint que no serà perfecte, però farà servir,
per exemple, serveis i intel·ligència artificial
i gent que faci la part de QA com a servei, la
part de moderació de contingut com a servei,
les disputes amb els clients com a servei, les
ventes, el marketing automation, outreach a potencials
clients, etcètera, com a servei, inclús el contingut
pel teu bloc com a servei, tot això com a servei,
o donar -ho generant a mi, però és que has d
'estar extremadament focalitzat en fer aquestes
coses i a la vegada vendre, a la vegada pensar
el producte, estar tenint el mercat, tenir relacions
amb clients, ho veig molt difícil, val? Però
clar, bueno, en aquest sentit pots reduir molt
la part operativa si, el que deia, fa servir
molta AI, val? Que potser fas una inversió inicial
amb un equip extern que t'ho desenvolupin i
que t'ho vagin fent i puguis anar iterant. Després,
que les ventes, siguin el que se'n diu no touch
o low touch, és a dir, que són ventes d'aquelles
que no et requereixin estar involucrat en el
procés o el mínim possible, és a dir, serveis
self -service, per exemple, doncs, bueno, o PNI
en aquest sentit, teu model self -service, és
a dir, tu veus el producte, pagues i comences
a fer serveix a GPT, en cap moment has parlat
amb ningú de... d'OpenAI. Hi ha molts productes
així. En cap, hi ha altres que sí, que tenen
un model molt high -touch. Per exemple, Superhuman.
Quan tu has de contractar Superhuman o algun
altre, hi ha certs softwares d'aquests que no
el pots contractar. Me'n recordo que crec que
era... Hosti, com es deia aquesta? Vaig intentar
contractar una empresa que era competidora de
Benbright per fer l'últim esdeveniment que vam
organitzar i no hi havia manera de contractar
-lo sense passar pel seu equip de ventes. Llavors
jo vaig dir, dic, no, no vull això, jo vull ja
contractar, entrar i començar a tocar el producte.
No, no podies. Havies de fer un onboarding, que
segurament el producte és l'hòstia, i segurament
era molt millor que Membrite, i el que tu vulguis.
Però havies de passar per un equip que et feien,
punt, t'ho customitzaven tot, t'entenien, t
'explicaven, i l'experiència segurament era
molt bona. Això no és escalable. Aleshores, ha
de ser una cosa que sigui completament self -service.
És clar com funciona, contractes i comences a
I l'altra és això, que tingui d'alguna manera
aquests network effects, els efectes de xarxa,
de fer -se recomanacions entre ells, que tingui
viralitat, que tingui boca -orella, que tingui
inclús la viralitat dintre del producte, allò
que dius, ostres, mira, per exemple, també les
factures que estan gerades amb Stripe, l'altra
persona ja ho veu i diu, ah, amb Stripe ja puc
fer això, doncs vinga, saps? Vull dir, quan tu
et vas a baixar les factures de ChatGPT, és que
sembla que al final estem anant a... Estem en
els mateixos exemples, però realment ajuda a
explicar moltes coses. Tu vas a xat GPT i pots
descarregar les factures i és una part que aporta
zero valor al client final. Per tant, han invertit
zero. Han dit, no, fem servir el portal d'Stripe.
I tu te'n vas al portal d'Stripe i, com a molt,
surt el logo de xat GPT i surt allà, però...
No han invertit en fer una pàgina de descarrega
de les factures, la teva configuració de facturació
i pagaments, històric. No, no han invertit perquè
és zero rellevant per l'ús del producte, per
l'experiència d'usuari. Per tant, bueno, ei,
fora, ho tirem cap a fora i la gent se'n va
a Stripe. Què passa? Que això és publicitat per
Stripe, en realitat. Perquè la gent està veient
i Superhuman fa el mateix. I no sé quin altre,
també d'aquests que pensàvem que era Eleven
Labs, tres quarts del mateix. que tu a la que
vas a la part de facturació et reboten cap a
Stripe i apanyat allà. Fantàstic. És una manera
de reduir aquesta part de customer support. El
més fàcil, el més eficient, el més directe, el
més senzill per tal que no hi hagi fricció possible
i la gent no t'hagi de trucar. Aleshores, clar,
hi ha exemples notables d'empreses que han aconseguit
L'estatus de quasi unicorn, o l'han aconseguit
unicorn amb un equip molt petit, com ja he comentat,
hi havia el d'Instagram, de 13 persones quan
es van vendre, 13 o 11, no me'n recordo, crec
que eren 13, però el producte d'eix i el d'estripe
el van construir els dos founders, els germans
Collison, i durant molt de temps van ser ells
dos. Evidentment, després quan ha escalat a ser
el mastodon que són. WhatsApp també ha estat
un exemple paradigmàtic de cada... de la mètrica
aquesta que és el revenue per employee. O sigui,
has de tenir una mètrica del que factures per
empleat molt alta. I això es sol aconseguir amb
productes molt petits, altament escalables i
que tinguin molt poca complexitat, el que deia,
es puguin autopetitzar molt, no tinguin punt
de venda, etcètera. Una altra cosa per la qual
podries arribar a tenir aquestes valoracions
és la propietat intel·lectual i els patents.
Tu imagina't que desenvolupes... És que ara m
'aniré molt locu. Tu imagina't que desenvolupes
una patent per la qual hi ha un plugin de Chrome,
per dir alguna cosa, que llegint -te el teu Apple
Watch o el teu Garmin o el teu Aura, el que sigui,
Aura, perdona, Allò t'està mirant, per exemple,
el moviment de les retines per la pantalla i
el color de la cara i et detecta si t'està donant
un patatus. I allò acaba sent una detecció superprecòs
dels eimeros de demència. Patentes això i pots
arribar a devaltre molta pasta. Si hi ha una
patent tecnològica, una patent mèdica, aquesta
combinació d'afectors també poden... El sector
pharma es veu en adquisicions mastodòntiques
precisament per això, perquè valen molts calés.
Combinant dues indústries, com podrien ser la
tecnologia i la pharma, o el biotech en aquest
general, doncs, ostres, bueno, podria ser una
altra manera d'arribar a tenir una valoració
molt i molt alta. Per exemple, les patents d
'AI i biotech, pel que he pogut veure, Més o
menys, les patents a l'hora d'una adquisició
es poden valorar fins a 100 milions de dòlars
per patent, si és una cosa que crea un mercat
nou, que és altament innovadora. Una patent d
'un tipus nou de pantalla tàctil avui en dia
no ho seria, però molt probablement la primera
patent de pantalla tàctil valia, estava en aquest
rang de magnitud. Aleshores, hòstia, però clar,
fer la recerca... que et porta a arribar a aquestes
patents, jo no veig que ho puguis fer amb una
sola persona. Almenys que tinguis subcontractat
equips de científics i, no, no ho sé, i recercatrius.
I recercatrius. És que has ficat exemples bons,
però et dona a veure com els productes canvien
la seva estructura depenent del moment en què
et trobes, no? O sigui, per exemple, has ficat
molt bons dos exemples com el d'Instagram i
el de WhatsApp, productes amb... diguem, amb
uns efectes de red molt forts, molt ben creats
en el seu moment en què hi havia molta inversió
inicial per crear aquesta escalabilitat, però
que després servia als usuaris i era molt barat.
O sigui, a Instagram tenir 1 .000 o 1 .001 usuaris
li era bastant igual. Això sí, sembla, i és interessant,
o almenys en els temps que corren ara, i és que
el substrat operatiu i el centre de costos han
canviat. El centre de costos ja no està tenint
el personal, potser, i anem a jugar al joc aquest
de si la IA és molt agèntica i pot estirar molt
el xiclet fins a quin punt hem de contractar
un humà o com podem gestionar grans departaments
amb poques persones. Llavors, el teu centre de
costos, diguem que es mou de contractar gent
a... bàsicament pagar per computació que faci
aquest esforç el teu model de com es paga per
això és diferent, és a dir, tu a una persona
la contractes i li tens que pagar mensualment
es toqui el nas o treballi molt això és una realitat,
en canvi sembla que el model més agèntic és més
pagar per ús, però el que a mi em sembla més
interessant És el substrat operatiu, és a dir,
abans la computació clàssica a l'ús més de CPU,
és a dir, escolta, he d'escalar els meus servidors.
A veure, no és que fos gratuïta, però pràcticament
era marginal a nivell d'usuaris. El que dèiem,
servir -ne 1 .000 o 1 .000 .000 o 1 .000 .000
o 1 .000 .000 no feia molta diferència. En canvi,
ara sembla que el substrat sí que pica, perquè
resulta que OpenAI té una subscripció de 200
pavos amb la que està perdent pasta. Llavors,
clar, si cada vegada que algú t'utilitza toca
la butxaca... L'escalabilitat ja no és tan barata
ara. Potser això canvia, eh? I s'ha vist que
amb DeepSeek les inferències són més barates,
el que vulguis, però muntar -te el teu clàster
de Nvidia no és el mateix que anar a Amazon
Web Services i donar -li un clic i comprar una
mica de compute. El substrat operatiu és diferent.
I juntat que el centre de costos es mou, la naturalesa
dels negocis ja no és la mateixa. Això ha canviat
molt, eh, Àlex? És interessant el que ve. Jo
crec que estem com una mica de moment... Imagina't
l'època quan va començar a aparèixer internet
i van aparèixer els blogs, que vam macatar les
pàgines web com si fossin diaris, bàsicament.
Vam posar els anuncis al costat, no? I al final
et va costar molts anys donar -te compte que
no, tio, que això no era rentable. El que era
rentable era ficar -ho com intersticial dintre
d'un feed que era natiu del medi. Llavors jo
crec que estem intentant aplicar coses antigues,
encara, encara és aquest moment, que estem aplicant
coses antigues... en el nou paradigma i no hem
trobat quina és la cosa bona que fot calés aquí,
saps? Bueno, de fet, un exemple de cosa no és
nova, ja porta anys amb nosaltres, però que va
canviar molt aquest paradigma d'empreses que
passaven de zero a valoració unicorn molt ràpid
han estat, per exemple, les empreses en el món
de crypto i web3. Vull dir que fa 20 anys això
no es donava i pensàvem, o fa 15 anys, tothom
pensava que tot tot és SaaS, no?, i al final,
doncs, bueno, al final les valoracions són les
que són, i clar, va venir cripto, i Web3 ho van
canviar tot, i t'agradarà més o menys, a mi
menys que més, i de fet, en Web3 hem vist molt
més, molt més especulació que tecnologia tangible,
no?, però, de fet, és això, si tu, ara un Pieter
Levels treu un token, o com ha passat amb el
Trump, no?, amb la cripto de Trump, que Jo crec
que no et sabria dir quin valor té ara, perquè
clar, el nivell d'escamp que va generar allò,
ja ho vam començar a comentar en el seu moment,
és una cripto llançada per un president d'Estats
Units, o encara no ho era perquè era pre l'elecció,
aleshores es va llançar, es va especular moltíssim
i de coi -golda se'n va anar a prendre per sac.
Vull dir, ara potser estic patinant? I val molt,
eh? Però m'estranyaria. És una cripto que té
zero valor intrínsec. Però, en el moment més
àlgid, suposo que allò, pels volums que va moure,
va ser un unicorn. Encara que fos durant uns
moments, o unes hores, o un dia. Deixa'm que
t'ho matisi. És a dir, et compro l'argument,
el que passa és que jo això ho tracto més, i
aquí englobo tots els... NFTs, memecoins, tot
aquest tipus d'actius, per mi no és un actiu
productiu, sinó que és quasi un col·leccionable.
És especulació. O sigui, és com una carta d'aquelles
de béisbol, que dius, bueno, aquesta carta de
béisbol avui val molt, però demà potser no val
tant. Per mi això està més en el conjunt de col·leccionables,
digue -li art, en el cas dels NFTs, si vols,
el que sigui, no ho sé, a dia d'avui, sota el
paraigua, els d'art contemporani es posen moltes
coses que jo no entenc. Per altra banda, possiblement
els únics actius productius que n'han sortit
de tot plegat, dic, de tot el moviment web 3,
cripto. A veure, jo només crec que han sortit
dues coses interessants. Bueno, va, potser tres,
va. Corregeix -me, no sóc un superexpert, però
et diria que la primera, malgrat no ser un actiu
productiu, però sí que és veritat que, home,
si resulta que... hi ha gent que està disposada
a valorar Bitcoin amb un punt, no sé quants trilions
que val ara mateix, home, doncs a veure, potser
sí que hem fet alguna cosa aquí a nivell de reserva
de valor i hem trobat una cosa interessant, pot
ser, això pot ser, o sigui, Bitcoin jo t'ho
compro, et compro els stablecoins, són els raïls
dels sistemes de pagament moderns en països on
l'economia són molt deflacionàries, és increïble
el que s'està fent amb els stablecoins, és brutal,
és a dir, crec que és una cosa que feia molt
temps que era necessari i per ser els models
de negoci, mira, Mira, si vols un model de negoci
de unicorn, d'aquest de one man show, són els
de Tether i els de Circle, els que tenen les
stablecoins de USDC i la de USDT, em sembla que
hi són. Que bàsicament el que fan, o sigui, aquests
tios sí que tenen una màquina d'imprimir diners.
Bàsicament el que fan és que emeten aquest token
i amb la pasta que els donen, literal, compren
com a backing T -bills del tresor americà. Llavors,
tenen... Tibils aguantant el tresor americà rentant
el 6 % i tot el circulant que tenen en monedes
ho tenen amb el Yield aquest. És a dir, bàsicament
són una màquina gegantíssima d'imprimir Yield
del Tibil americà. I aquesta és una empresa que
literal podria funcionar sola. Literal. O sigui,
jo no sé, em sembla que són 40 empleats o alguna
cosa així. No sé què fan 40, eh? Jo crec que
han buscat un número... per poder jugar entre
ells a futbol sala i coses d'aquestes, per quadrar
això dintre de l'empresa i poder fer alguna
cosa. Perquè si no, et diria com amb ràtio, pasta,
empleat, estaria molt, molt, molt, molt amunt.
I el tercer cas productiu crec que sí que és
el dels smart contracts i tot el que s'està
fent en la cadena de Ethereum, que crec que sí
que hi ha valor. Hi ha molta gent que està fent
coses interessants aquí. Aquests tres són els
meus casos de Web3, et diria. No, per això jo
traia Web3 com a exemple de tecnologia que potencialment
canviar el mercat, canviar la manera que es valoren
les coses. Que potser un múltiple per reveniu
no té sentit, igual que en el seu moment una
patent tampoc es calcula per reveniu, sinó que
té un valor intrínsec. Hi ha un parell de coses
més, de fet, aquí, quan estava fent recerca,
dic, home, clar, en realitat, en realitat, en
realitat, si tu ets una persona que ja tens una
audiència, com dèiem, o sigui, Pieter Levels,
De fet, ja no li caldria ni llançar un to. A
ell potser li costaria una miqueta més arribar
perquè al final no té milions de seguidors. Ah,
no et sabria dir els números que té, però no
és com Elon Musk que té... pel cap baix, 100
i escaig milions de seguidors a Twitter, vull
dir que al final les paraules que diu, les coses
que fa, afecten directament les accions de Tesla,
per tant, mou billions al dia, o sigui, de fet,
Elon Musk en si ja és un solopreneur o un solo
unicorn, no?, en aquest sentit, perquè, però,
clar, hi ha, per exemple, una persona que, de
fet, és una marca i que, de fet, és una empresa
que té una audiència bestial que és Mr. Beast.
Però saps qui és MrBeast, no? Si ja estava mirant,
YouTube té 375 milions de subscriptors. És que
és una barbaritat. Els seus vídeos, clar, 342
milions de visites. 163, 100, 80, 162, 442, 464,
571, tio, el del Juego del Calamar a la vida
real. 771 milions, o sigui que són molts països
sumats, tio. Són molts països sumats. Aquesta
persona té molta més audiència que molts països
sumats. Això és correcte, però aquest no és un
bon exemple d'empresa de petit en tamany, eh?
No, clar. O sigui, això ja s'ha convertit en
una espècie de Netflix ja particular d'ell,
eh? Exacte, exacte. Però és el que dèiem, si
decidís llançar una empresa ell sol, ja només
per vasos comunicants, ja acabaria entrant molta
gent, no? Sí, que té mil merdes, el de les hamburgueses
i fa mil coses. Sí, les begudes, aquestes begudes
energètiques, quines begudes té, no? Clar, al
final, molts camins porten a Roma, en aquest
sentit, pots arribar per molts llocs. A mi, el
que passa és que t'estan intentant vendre, què
pots fer? Pots arribar a una valoració d'Unicorn
sent una sola persona, que ja en els últims anys,
de fet, jo crec que ha estat un intent desesperat
d'intentar reflutar la paraula unicorn, perquè
al final és una cosa que interessa molt el Venture
Capital, però la resta del món, realment. quin
sentit té, no? O sigui, quan es parla molt de
valoracions en realitat és perquè tu al final
compres i vens múltiples d'això, no? I et permet
una miqueta especular. per poder dir, jo et compro
aquesta valoració perquè després et vull vendre
aquesta altra i, per tant, jo treurà un Reddit.
Però a les empreses que són més independents,
una miqueta, la valoració és absolutament igual.
Evidentment, no et diré, mira, a MarsBased no
ens interessa la valoració perquè som una empresa
de merda comparada amb totes les empreses que
hem mencionat. I vull dir, no aportem res en
aquest sentit, no? Si algun dia ens haguéssim
de vendre, doncs sí, ja pensaríem en quina valoració
tenim, però és una cosa superpetita. Però et
diré que, inclús, clar, quan he tingut aquesta
conversa, amb gent com l'Amir de Doist, per
exemple, que diu, és que no sé la meva valoració,
si no calculem la nostra valoració. I són una
empresa de 100 i escaig persones que facturen
tant i tenen, bueno, tindran més o menys defensibilitat,
un producte molt bo, de molta recurrència, que
tu vulguis. però el fet que ja no calculin la
seva valoració és que els és igual, vull dir,
que més els hi dóna arribar a unicorn o no unicorn,
quan hem vist tot aquest circ d'empreses que
van arribar a unicorn i ara són els unicorns,
els unicadàvers, o van sortir els quasi -corns,
d'empreses que estan quasi allà però que no
acaben d'arribar, bueno, no sé, que han passat
molt de moda, els últims anys, aquests dos anys
i mig que portem ja de sequera, gairebé tres
anys ja. de sequera de valoracions i d'inversió
i de manell, que ara no, ara es porten a les
empreses que són camells, que poden suportar
la travessia del desert, aquesta llarga, els
unicorns han mort i aleshores queden els camells,
que estan preparats per sobreviure amb molt poc,
són molt frugals i són molt sacrificats, empreses
molt resilients i que podran creuar el desert
i arribar un altre cop a les èpoques d'abonança.
Calia reflutar el... el cadàver dels unicorns
amb una narrativa tan disparatada com aquesta
de dir, no, ara el que es porta és la intel·ligència
artificial ens permetrà arribar aquí hòstia,
jo és que no ho veig, jo crec que és una altra
manera de poder especular i que els Venture Capitals
tinguin una miqueta l'argument de poder invertir
en empreses i inflar la seva valoració perquè,
ui, amb la IA, això, realment, aquesta inversió
que hem fet, la podem multiplicar per 50 i vendre
-la, no? Però... No sé, les derivades d'això
són... No et diré que són perilloses, no?, però...
I no hem arribat al punt de pensar en els efectes
a llarg plaç, eh?, de tot això, i crec que haurem
de partir aquest episodi en dos, eh?, però...
Les dependències de la IA. el tema de com està
on top de totes les coses que passen, els costos
acumulats de crèdits i subscripcions, que moltes
d'aquestes són una trampa, molta dependència,
molta propietat intel·lectual fora de l'empresa,
més que mai. Em fan pensar que si una empresa
es crea a Mia i arriba a l'estat d'Unicorn,
no és molt sostenible en llarg plaç. Bueno, ara
va servir en el seu temps, com un com un ancle
social que una altra cosa, és a dir, el concepte
d'unicorn va servir en el seu moment en l'early
no ho sé, què 2010 pocs època d'Uber, època
d'Airbnb tot plegat, que estaves jugant una
mica a veure qui seria el primer Però ja no era
una guerra de facturació, era una guerra de valoracions,
el que dèiem abans, que si algú t'inverteix
un euro a una valoració d'un trilió, si realment
ets un unicorn o no ets. Però estàvem jugant
una mica això, quasi que servia com a l'eina
de medició que feien per veure quant de bé anava
la teva companyia malgrat que no estava facturant
res. Aquesta narrativa l'hem passat, el que
passa és que jo crec que el concepte d'unicorn
era tan catxi... que ens hem quedat amb ells.
Ha sigut una metàfora que hem anat arrossegant
fins al dia d'avui, malgrat que de dia d'avui
no té molt sentit, perquè ja aquest concepte
de estic facturant zero però et valoro tants
billions, costa molt. A dia d'avui, si no tens
bones mètriques de facturació... Què hem de fer,
Marc, aleshores? Partim aquest episodi en dos,
no? I seguim la setmana que ve? Sí, perquè encara
no hem parlat dels efectes negatius, no?, els
de llarg plaç. No hem dit res d'això. No, no
he vist res, tio, he entrat aquí a... Això és
perquè te'ls prepares, tio, no te'ls has de
preparar, és que quan te'ls prepares llavors
parles massa. No, però aleshores el que passa
és que no me'ls preparo, és que aleshores sortim
per una tangent i acabem parlant d'una cosa
que no era la intenció inicial de l'episodi,
però bueno. Bueno, quan tenim el primer esmorzar
de forquilla, que així potser mentrestant podem
tenir primer esmorzar de forquilla i primer episodi
en directe d'aquest any. En guany. El primer
pisó en directe és sabut. El que no és sabut
és l'esmorzar de forquilla. Hauríem de començar
a preparar, tio, perquè no tenim ja una intel·ligència
artificial becària que ens gestioni aquestes
coses, tio. És que estem trigant molt a crear
-ho, que ens ajudi a organitzar -nos. Un model,
tio. Com li diríem al nostre model? El nostre
model de forquilla. Esmorzar GPT, li diríem.
Gràcies.