Vam dir que parlaríem de Doge. Però a mitja setmana
em vas tirar un amago. Ah, sí? Ho vaig fer? Ara
no me'n recordo. Què et vaig dir? Bé, no sé,
aquella de Telefónica. Jo no sé res de aquest
home. Ah, no hi ha... Bé, no hi ha molt, eh?
Pot anar lligat. Ah! De fet, podem lligar -ho.
Interessant. No, res, que van... Va sortir la
notícia que xutaven el Chema Alonso, no?, aquest
del Conebuta, que era el del Gorrito, que és
el que coneix de Telefónica. que, bueno, a la
història li fan un trajo, eh? Al reportatge aquest.
I no el deixen massa ben parat. Però, bueno,
no sé, jo no el conec personalment, tampoc conec
gent que hagi treballat amb ell, per tant, tot
això és pura especulació, eh? Però, bàsicament,
era la persona aquesta que s'havia muntat d
'empresa ciberseguretat i... i que és una miqueta
personatge, i que sempre anava amb el gorrito
de llana i samarretes de Barrio Sésamo i coses
d'aquestes, i era com, oh, Telefónica fitxa
un hacker, el posa a la cúpula directiva, i va
causar molt d'escàndol, i després realment,
doncs, pel que posen aquí no ha portat res, no?
És a dir, un resum d'executiu, és que es fa
molt amic del Pallete, quan estava en un esdeveniment
de Guaire, el fa una miqueta la seva madreta,
el Pallete passa a ser el CEO de Telefónica,
si no recordo malament, durant molts anys, i
aquest senyor vinga a vendre -li projectes i
projectes i projectes, algun d'ells, potser
ja recordaràs, hi havia el d'Aura, o sigui,
cada mobile havien de presentar alguna cosa,
i tenien la pressió de presentar alguna cosa
sempre al mobile, però cap d'aquests projectes
ha anat enlloc, i ha arribat un punt que ara
que van cessar el Pallete, crec que va ser l
'estiu passat, si no recordo malament, van dir,
escolta, aquest departament d'aquí és hiper
megadeficitari, no ha dret res de valor els últims
anys, aquest senyor se'n va fora, saps? A part
de que hi ha una cosa que també, que a mi és
el que em fa més ràbia de l'article, és els
egos, no? I aleshores, clar, tot el panorama
que li pinten de què és, bueno... que es creixia
molt, que era, bueno, bàsicament com un crió,
saps? I que fins que plorava tot i fins que no
ho aconseguia. No ho sé, he estat... Tenia una
opinió neutral d'aquesta persona, he llegit
l'article i, evidentment, hi ha versions per
tot, i dic... Doncs quin imbècil, no? Vull dir,
bàsicament, quin imbècil que has ficat a l'empresa,
perquè després et rebentava reunions, et rebentava
actes públics, feia servir un cotxe esportiu
quan anava en contra de les normes de l'empresa,
no ho sé, saps? Tot un xoc, el típic escàndol
de... Bueno, saps? M'han pujat els fums al cap
i no hi ha qui em baixi ara. És que jo més que
una opinió neutral jo en tenia una opinió nula.
El coneixia llunyanament però no sabia ni que
treballava a Telefònica. No tenia ni idea. Em
vaig entrar quan tu m'ho vas compartir. Però,
no sé per què, jo crec que al meu cap li agrada
pensar aquesta idea que la majoria de gent que
estem aquí... Som absolutament irrelevants, o
sigui, no pintem res, som decorats. El que passa
és que hi ha quatre o cinc que són els que realment
mouen la roda. No sé, els mítics Newtons, Einsteins,
Gandis de la vida, aquests són els que fan alguna
cosa i són els que emputxen una mica això endavant
i nosaltres estem aquí per apujar -los al camí.
Som els cheerleaders de la gent que fa alguna
cosa. Llavors no sé per què, m'agrada pensar
que si vols resultats diferents, resultats extraordinaris,
necessites gent una mica extraordinària. Llavors
a mi aquesta gent com que es vesteix així estranya
i que està tan com fora de la mitja, o sigui,
jo què sé, tu per exemple veies Einstein i dius,
a veure, aquest noi o és un homeless o és un
geni, no? Llavors no pot estar in between, ha
d'estar, ha de ser una de les dues, no? I...
No sé, a mi m'agradava pensar que aquest tio
estava una mica caminant en aquesta línia, però
ara veig que no, que simplement els gorros...
M'agrada molt el concepte de som els cheerleaders
de la gent que fa coses. M'agradaria arrebatre't
això. Nosaltres no som els cheerleaders de la
gent que fa coses. Els cheerleaders de la gent
que fa coses són la gent que no aporta res a
les grans estructures d'estat o empresa privada.
I això ja ho lliguem amb Doge. I t'explico.
A veure, al final, jo vull pensar que tu i jo
crearem un benefici net per la societat quan
haguem mort. Si no, l'hem creat ja. Pel simple
fet que hem creat empreses, hem comunicat, hem
fet coses bones en general, hem invertit, hem
ajudat gent, generalment som bona gent, no sé
si tu al final ets un serial killer o no, perquè
per el teu tipus de persona perfectament podries
ser -ho, però a mi no m'ho has demostrat de
moment, saps? Tampoc sóc veí teu, no sé si saludes
cada dia els veïns, però jo, pel que sé, no ets
mala persona, no? I també professionalment, doncs,
ets una persona amb la que... O sigui, quan parlo
amb gent i parlen de tu, et deixen pels núvols,
saps? Et tenen en un altar. Aleshores penso,
dic, bueno, és una persona que, collons, aporta
una cosa positiva a la societat. Ara bé, els
que no aporten res a la societat són els Peters.
Vull dir, amb això podem tornar a l'episodi
de Peter, val? I tot això és un petit preàmbul
per fer la intro de l'episodi, que al final,
com més... L'hem anat endarrerint una miqueta
i em feia ja bastanta mandra, però dic, vinga,
fem -lo avui, ens ho traiem de sobre, perquè
va molt relacionat amb això. Curiosament, i anècdota,
només abans d'entrar a el que és la intro en
si, això és la intro de la intro, per què em
va fer gràcia el de Chema Alonso? Perquè aquell
matí jo el vaig veure al 4 Years From Now.
I aleshores, al cap d'una estona, veig que l
'han xutat de telèfon i que però que el tio devia
anar allà. a parlar de les seves merdes de Telefònica,
d'acord? De fet, em sembla que va estar al Talent
Arena i després jo vaig anar al 4 Years From Now
mentre estava reunit amb un potencial client,
no? I clar, en aquell moment no vaig fer la connexió
perquè no havia llegit la notícia, però al cap
d'una estona, què sé, em fico a Twitter o no
sé on ho vaig veure i dic, hòstia, saps? I dic,
clar, això em fa pensar que o bé ell encara no
ho sabia... o si ho sabia, la típica cosa que
s'anunciarà avui, tu ja tens això agendat i
ho has de fer perquè no quedi malament, no ho
sé, coses de les ineficiències de les grans corporacions.
Aleshores, per què volia parlar jo de Doge?
Perquè és que hi ha una història molt locker
darrere de tot això. Doge és el Department of
Governmental Efficiency, el departament d'eficiència
governamental que ha creat Elon Musk i una panda
de zumbats als Estats Units. amb la premissa
de el govern és molt ineficient, tenim molt de
deute, el tema del funcionament no funciona,
hem de reduir el deute públic, hem de reinvertir
millor els nostres impostos, etcètera, etcètera.
És una mala idea. No és una mala idea en general,
és una bona idea en principi, en la pràctica
està resultant ser desastrós, i com més deixem
passar el temps, més ens està donant la raó a
la gent que deia això no funcionarà, val? Aleshores,
pensa que hi ha el nom de Doge, ja ve una miqueta
del meme aquest de la Dogecoin, val? O sigui,
hi ha aquesta connexió que molta gent no ha fet,
al final són quatre lletres, no és molt complicat
posar una lletra davant de l'altra, és un exercici
bastant bàsic que es... que s'anomena llegir,
però bueno, ja sabem que la gent avui en dia
cada cop té menys proficiència per aquest tipus
de coses. Total, que creen el departament aquest
de tots, posen, tècnicament està Elon Musk davant,
com tot el que s'anuncia que Elon Musk està
davant de tot, però en realitat no hi està, i
això ja li dona el peu a anar, diguem, a totes
les conferències presidencials, a totes rodes
de premsa, a pareixer a tot arreu, bàsicament
li està robant el xou. a Donald Trump. I el que
ha fet és posar a un grup de persones tècnicament
brillants, que són xavalins i xavalines de...
segurament només són xavalins, què vols que et
digui, no crec que hagi aplicat molta diversitat
i inclusivitat en aquest sector, en aquesta iniciativa,
i estan desmantellant... tot el sistema públic
dels Estats Units i tancant coses, tancant ajudes,
cancel·lant projectes, baixant pressupostos,
etcètera, coses que realment tenen efectes a
llarg plaç i que no es poden tractar així com
així. Fins aquí, què tal? Perquè puc tirar més,
o sigui, he de tirar més, de fet. La introducció
encara no s'ha acabat, no? No, això és la primera
part de la introducció. Fins aquí queda clar,
o sigui, a mi el resum de tot plegat, per donar
-te un titular, de com penso al respecte d'aquesta
organització, és com bones idees, males formes.
La idea és bona, a nivell ideològic m'agradaria
pensar que estic força alineat amb el que promou
aquesta organització, és a dir, tot el que sigui
reduir el tamany de l'Estat, menys intervenció,
donar més llibertats a les persones i decidir
menys per elles. Em sembla bé, em sembla bé.
Jo tot això sóc molt fan. El que passa és que
crec que ho estan fent molt malament. O sigui,
les idees, el raonament a darrere és positiu,
no? És a dir, escolta, farem un estat més eficient,
per tant, els recursos públics es gestionaran
millor i tots plegats veurem els beneficis de
tenir una maquinària estatal més ben engranada.
Perfecte. Fins aquí és tot bé. Clar, el problema
és que les formes són molt dolentes. És a dir,
primer, ho està fent una agència externa, quasi
consultiva. el govern, liderada per una persona
que ningú ha votat. Que, escolta, t'agradarà
més o menys Elon Musk? Jo, mira, tinc una opinió
neutra, perquè no és que sigui neutra, jo crec
impossible tenir una opinió neutra sobre Elon
Musk, però és neutra en el sentit que és tan
bona com tan dolenta. Llavors es cancel·len entre
elles, llavors es queda neutra, no? Perquè a
mi em sembla que és un tio que, per una banda,
ens ha... Ha ensenyat a tots a pensar en gran,
que podem fer coses molt guapes, que podem anar
a Marc... Ens ha donat com una esperança tecnològica,
tecno -optimista, que està bé. M'agrada la idea
que com a humanitat progressem. D'altra banda,
abraça com tots els clichés socials d'aquesta
modernitat que no m'agraden. I de nou, a les
formes. Està bé que tinguis una agència transparent
per auditar la despesa pública i fer recomanacions
no vinculants, però no necessito que et riguis
de la gent que vas fent fora a Twitter. O sigui,
hi ha famílies darrere d'això, saps? És a dir,
no cal que em diguis Ah, hem fet fora 50 .000
tios que no aportaven res. Ja, tios, són 50 .000
famílies, saps? O sigui, fes -ho millor. O, no
ho sé, ho està memificant tot tant? I està bé,
són els temps que corren. O sigui, sóc jo que
m'estic quedant enrere. Vull dir, això és el
que es porta ara. Llavors, culpa meva que no
m'estic adaptant a la... aquesta nova modernitat.
Però em costen molt les formes. M'agradaria
que... No vull dir que fos una mica més seriós,
però que fos una mica més formal i, diguem, clàssic,
però fins aquí. Es pot seguir amb la teva intro,
eh? Això és la meva opinió en general, el meu
marc de referència sobre Doge. Molts punts aquí,
val? No, no, però segueix amb la intro, sisplau.
Hòstia, és que realment la intro pot anar per
molts camins. És una intro que estic improvisant,
de fet. Però hi ha un concepte que acabes de
dir. que si haguéssim fet l'episodi fa tres
setmanes, t'hauria comprat, que és el de, no
és el que fas, sinó com ho fas, les formes. De
fet, abans d'ahir Jason Calacanis posava un
tuit dient, o sigui, cagant -se una miqueta en
tot, i dient, tio, al final, és que també és
un problema de comunicació, perquè no pots anar
fent aquestes coses. I no, no. Ja veient tots
els efectes que està tenint, totes les coses
que s'està carregant, que de fet... cancel·lar
certs programes que has trigat, han trigat 15
anys, no? Té certes ajudes per la desaparició
de la bola, Àfrica, per exemple, no sé què, que
potser no han trigat 20 o 25 anys a ser acceptades
i ara les cancel·les. Si per tornar -les a activar
et portarà aquests 20 o 25 anys, o 15, o el que
sigui, no és immediat, d'acord? Aleshores, aquí
hi ha un tema d'unes ineficiències que no només
estàs desfent o estàs cancel·lant un contracte
ara, sinó que estàs afegint molt més, molta més
càrrega el cost de desfer aquest desfer, val?
M'explico, si això que has cancel·lat després
vols reactivar -ho, no és immediat. Per tant,
posaràs més càrrega monetària i administrativa
al proper govern que vulgui reactivar això, val?
I, evidentment, tota la feina, totes les ineficiències,
tot el treball perdut que s'ha fet, val? Hi
ha certs... Hi ha una cosa que jo me n'he donat
amb els anys, val? I no... O sigui, cap tipus
de recerca i... Però... Sí que me'n recordo
que hi ha com una derivada del principi de Peter,
que és que les grans organitzacions necessiten
inherentment un grau d'ineficiència. Discutirem
sobre quin és, discutirem si realment un govern
pot ser ineficient o no, però jo crec que si
inherentment has de tenir una ineficiència, no
et podria dir si ha de ser molt alta, mitjanament
alta, mitjana, baixa, etcètera, perquè a mi ja
se m'escapa això, tampoc vull... pretendre tenir
la resposta a tot. Però sí que és veritat que,
hòstia, un dels principis pels quals les empreses
grans tenen gent completament inútil en el seu
esquema organitzatiu, i jo això ho he vist, ho
he patit, és un comentari o una apreciació fefaent
d'experiències passades, d'haver treballat
en grans corporacions, que és el de necessites.
Tenir gent que no serveix per res o que en aquell
moment no serveix per res, per si de cas. Per
si de cas, moltes coses. Una és, hòstia, t'ha
caigut del cel una persona que per alguna cosa
té unes certificacions i tal, i no és molt bo,
però t'ajuda simplement el fet de tenir -lo
a l'equip perquè té la certificació de Microsoft,
no sé què, no sé quant, tal, tal, tal. Que ara
que sigui complet inútil, tu el poses per guanyar
concursos públics i et serveix. Després no li
dones cap tipus de projecte. El tens allà i pot
anar passejant la seva... tassa de cafè per l
'oficina, anar xerrant amb tothom, i és una persona
completament inútil. Aquesta persona es veu com
una ineficiència, però segur que hi ha alguna
justificació per veure que realment aporta un
valor. El que passa és que no és vist per moltes
capes de l'organització. De vegades el que necessites
és múscul. És a dir, si tu ets una empresa de
10 .000 persones, no tindràs. les 10 .000 millors
persones més qualificades del planeta. Però si
vols escalar a ser una empresa de 20 .000, no
pots anar fent fora a tothom per inútil, perquè
realment aquesta gent t'ajudarà a que sigui
més fàcil escalar. És difícil, segurament et
creen ineficiències en el micro, però en el macro
és molt important que tinguis múscul. Per què?
Perquè en un determinat moment no saps mai si
aquesta persona en un altre departament, en un
altre projecte, et funcionarà millor i per coses
específiques t'anirà bé o necessites un projecte
a posar 50 persones per omplir, diguem -hi, per
quedar bé amb un client i et van bé. És una miqueta
de carnet de canyó, però això es dona. Hi ha
més motius, però tampoc volia entrar aquí. Per
tant, jo crec que en un govern, evidentment,
1. ha d'haver -hi temes d'ineficiències, perquè
tens tot això, tens gent que està ja acomodada,
segurament el tema del funcionariat i aquesta
pàtina que té, o aquesta imatge que tots tenim
dels funcionaris, que és una generalització i
que podem fer molta broma, però en realitat,
doncs no ho sé, jo em conec de tot, vull dir,
conec funcionaris que no foten ni el pal, i conec
funcionaris que són gent extremadament capaç
de la seva feina i que m'agradaria fitxar -los
per la meva empresa. I al revés també, gent que
no és funcionària i no serviria ni per funcionaris,
val? Aleshores, això per un cantó. I l'altre
és que certs programes, o sigui, és la mentalitat
aquesta de com que a mi no m'afecta, tan egocèntrica
dels temps que corren, hiperindividualista, de
com que a mi no m'afecta, vaig a tallar això.
O sigui, per què hem d'estar pagant nosaltres
l'ajuda contra la prevenció de la bola a l'Àfrica
i si som Estats Units? Doncs collons, perquè
hi ha uns tractats internacionals i perquè a
tu t'interessa que quan tinguis gent que vingui
d'aquella regió, doncs potencialment disminuir
la, diguem, la risca que et portin aquesta malaltia
al teu país, entre altres coses, causes humanitàries,
solidaritat, etcètera, etcètera, fer del món
un lloc millor i de vegades és fer una mica de
lideratge, no? I això passa en tots els governs.
Només perquè a mi no m'afecta les ajudes a la
gent que té una... diguem, una... No ho sé, com
dir -ho? Interessos diferents als meus, allò
que diem... Ai, s'ha dit molt, no? És que, mira,
es donen milions i milions a l'art i no serveix
per res, i fan pel·lis de merda, no? El cine
espanyol és una merda, això ho hem sentit molts
cops. Ok, però és perquè a tu no t'agrada, saps?
A la gent que li agrada això li va bé, el cine
té un efecte positiu en la societat, és una altra
forma d'art, crea negoci, crea formació, aspiració,
etcètera, etcètera. Hi ha moltes coses molt complexes,
el que passa que, Des de dalt, és molt fàcil
agafar la narrativa d'això no funciona, és deficitari,
pum, cancelem -ho. Anem a analitzar. I si pares
d'analitzar, hi ha coses que no estan bé. Aleshores,
aquí ve la part de la intro on volia arribar.
Avui en dia, 2025, hi ha moltes coses que no
tenen sentit, Marc. O sigui, jo crec que estem
en un punt on trencaré una minillança, trencaré
un escuradents a favor de Doge, val? És a dir,
l'única cosa que crec que han fet bé és dir,
ei, posar aquest discurs sobre la taula. S'ha
de fer. Fa temps que penso això. O sigui, no
té sentit que a 2025, inclús a 2015, jo ja pensava
així, de dir, com pot ser que certes coses, el
que tu queixes sempre, no? Hòstia, la web de
no sé què és una merda. Aquest tràmit s'ha de
fer en persona. Això s'ha d'enviar... No recordo
quan estava a Alemanya, tio, per cancel·lar un
contracte telefònic, havies d'enviar una carta
signada, saps? Per correu postal. I era l'any
2010. Vull dir, hola? Alemanya, saps? Vull dir
que no estem parlant de l'època feudal. Hi hauria
d'haver més instruments, més tecnologia per
fer inclús un seguiment, una auditoria, o poder
decidir més cap a on van els teus impostos. Això
pots estar d'acord o no, jo no ho tinc gens
clar. Jo no tinc clar que la gent estigui capacitada
per poder triar on van els seus impostos. una
per si, i això ja es fa en la declaració de renta,
que si li vols donar a l'Església, si li vols
donar a les altres institucions que hi ha, segurament
hauria d'haver -hi potser alguna cosa més, que
poguessis triar una miqueta més i dir, mira,
jo no vull una pasta de fensa, fantàstic. Hauria
d'haver -hi una miqueta més de granularitat
i de fluïdesa i de transparència on va la pasta
per cada cosa. Però, aleshores, és que la liaríem
molt perquè tothom tiraria cap a casa i els col·lectius
més perjudicats, diguem, no reurien probablement
les ajudes que necessiten, d'acord? Però hi
ha coses, o sigui, després hi ha coses que sí
que funcionen, d'acord? Hi ha coses que sí que
funcionen, ja ho hem vist, temes de, malgrat
els retalls, doncs tens sanitat pública, educació,
infraestructures, etcètera, etcètera, o sigui,
al final, doncs Espanya és un país que està...
Em sap greu que s'ha sortit de la meva boca,
però és un país que està força bé a nivell d
'infraestructures. Hi ha quatre coses que no
funcionen, o cinc o deu, però vas als Estats
Units, tio, les carreteres són una bessura als
Estats Units. Les carreteres a Alemanya també
són bastant un drama. Vas a UK, tio, i els trens
són una broma. Els trens d'Alemanya també no
arriben mai a l'hora. O sigui, hi ha moltes
ineficiències. N'hi ha una en concret, i ara
aquí entrem al... El punt àlgid, val? Coneixes
que és Iron Mountain? Ah, ho he sentit en algun
lloc, això. Sí, és la companyia aquesta que guarda
coses, oi? Això em sona molt. Ho he sentit en
algun lloc, això fa molt temps, però no me'n
recordo. És un tio que té coves, no? I guarda
documents. Em sona a una història així, alguna
cosa així. És que és molt bona, aquesta història.
És que trigarem molt a arribar al punt del xit
de l'episodi, però és que realment s'ha d'explicar
tot, val? Ara que hem fet tota aquesta intro
d'ineficiències, govern, etcètera, etcètera,
jo crec que l'exemple més caricaturesc de tot
això és el d'Iron Mountain, d'Estats Units.
Iron Mountain, muntanya de ferro, que és una
empresa que va començar l'any 1936 per un tal
Herman Knaust. que va comprar una mina d'or
que estava ja buida perquè volia fer una fàbrica
de bolets. En aquell moment, pel que fos, el
consum de bolets estava creixent als Estats Units
i va dir, vinga, vaig a cultivar bolets, pel
que sigui. I va comprar una... No sé què són
els acres, què són, hectàrees? No tinc ni idea,
és d'aquestes coses que no sé mai. No, els americans,
ja saps que el tema mètric no el porten bé, és
totalment indefinit. Yardes, milles, són coses
que mai sabràs el que són. Ells diuen el número
i ells s'ho creuen entre ells, però no saben
el que s'estan dient, en realitat. Perfecte.
A mi em fa molta gració quan pesen les coses
en pedres, en stones. En fi, l'any 51, el tema
dels bolets anava més o menys i... Clar, durant
la Guerra Freda va haver -hi una oportunitat
de negoci, va dir calla, això és tan... en realitat
això és impenetrable, s'hi havia creat com la
caixa forta més impenetrable de la història perquè
eren unes muntanyes que ningú gosava entrar -hi,
no? Vull dir, al final, robar un banc és una
cosa que pel que veiem a les pel·lis pot ser
relativament fàcil, robar una oficina també...
Però diu, si jo tinc aquí unes muntanyes de la
parra que són resistents a la radiació, a les
bombes, a qualsevol tipus de... I a més, en un
lloc privilegiat que no tenia ni moviments sísmics,
i ho va convertir en una espècie de dropbox o
d'una caixa forta gegantina per guardar documentació
i informació vital. Aleshores, què passa? Que
primer van començar amb un banc. Llavors van
començar a posar documentació allà perquè, de
fet, les propietats... d'aquell material que
hi ha dins, que impera dintre de la muntanya,
pel percentatge d'humitat, per la composició
de l'aire, etcètera, ho feia òptim per la conservació
de documents. Llavors aquí va trobar un filón.
Va començar a guanyar clients amb la promesa,
una miqueta, la política de la por. Els documents
te'ls poden robar, es poden cremar en un incendi,
no sé què, posa'ls amb nosaltres, estaran més
que segurs en un lloc que és... virtualment indestructible,
d'acord? I de cop i volta, doncs, bueno, va
creixent, en 1975 compren una altra mina, en
1978 fan una, com es diu això, unes instal·lacions
sobre terra, bueno, i de cop i volta, el 1996,
doncs, 100 milions de facturació de dòlars i
fan una, van, surten a la borsa, no? Per què
està relacionat això amb Doge? Perquè un dels
clients que van guanyar és el govern d'Estats
Units, d'acord? I la informació documental de
tots els treballadors públics dels Estats Units
i treballadores està desadallat. Aleshores, aquí
ve la part més divertida. Els Estats Units, ja
saps, és un conglomerat, és un clusterfuck de
molts estats amb moltes legislacions diferents
i moltes casuístiques diferents de tipus d'associacions,
sindicats... com es diu això, assegurances mèdiques,
tot és privat, per tant, cada un és de su pare
i de sa mare. I el que passa és que quan tu has
de fer fora una persona com a treballador públic
i has d'anar a mirar quina compensació té, és
un procés que pot trigar fins a un mes, o sigui,
30 dies. Per què? Perquè s'ha de calcular, s
'ha d'anar a veure, aquesta persona viu a Ohio,
però en realitat va néixer a Florida. està casat
amb una veterana de guerra. La veterana de guerra
té una discapacitat del 40%, per tant, ha de
tenir aquesta ajuda, però l'estat d'Ohio li
dona això perquè està a Florida pagat. I cada
persona és una equació molt complexa de resoldre.
Tota aquesta informació que, en el cas que t
'hagis equivocat, has de tornar a començar el
procés. Total, que en el punt en què ja tot això
ja està fet, algú ha d'anar manualment a rebuscar
aquests documents a Iron Mountain. En alguna
d'aquestes seus es baixa, s'agafa, segurament
hi ha alguna part que està robotitzada, però
hi ha un procés molt manual. El problema que
estem trobant avui en dia és que, tal com està
estructurada aquesta companyia i tot aquest procés,
clar, no poden gestionar més de 10 .000 sol·licituds
d'informació al mes, que són... Semblen moltes,
però són relativament baixes amb tot el que vol
fer Doge. I, esclar, què passa? Bàsicament,
el procés de poder eficientar més el govern està
sent parat pel coll d'ampolla, que és que, bàsicament,
hi ha documents que pugen amb una cistella per
un sistema de políngea per uns pous dins d'una
muntanya que podria ser del Senyor dos Anillos,
bàsicament. A mi, aquesta història em va fer
molta gràcia. Es veu que l'administració d'Obama
va gastar no sé quants milers de milions intentant
digitalitzar això i va fallar. O sigui que aquí
també ha d'haver -hi una part de lobby molt
important. Jo ja tinc aquests documents, a mi
no m'interessa que aquest projecte surti bé
i s'han construït la seva defensibilitat aquí.
Per tant, on està la ineficiència? A la part
pública o a la part privada? Donem -hi una volta.
O sigui, el gating factor de poder fer fora la
gent és... la velocitat a la qual pots recopilar
la seva paperassa per poder -lo fer fora. Tu
has vist la pel·li de la guia de l'autostopista
galàctico? No, he llegit el llibre, però fa molts
anys, això. És aquella de Hitchhiker Guide to
the Galaxy, oi? Correcte, sí. Hi ha un moment
que els jutgen i estan amb la raça, l'espècie
aquella de gent que són com jutges i que són
superlents i parlen enrabassadíssim i llavors
han de fer tot el procés. Doncs jo m'imagino
que la gent que habita o que treballa en aquestes
coves ha de ser així, saps? Gent que ja va molt
lenta, que va amb una capa, que són xaparuts
i que no els pots treure allà, no els hi pots
tocar la llum del sol, saps? Que ja han evolucionat,
diguem, han agafat, s'han ascendit evolutivament
cap a una nova espècie, saps? I que només treballa
allà. O sigui, per això va sortir la idea segurament
dels nans del senyor dos anillos, val? Jo m'imagino
que deu ser gent així. I tant, per tant, això
també afecta... A la seva velocitat mitjana,
saps? Vull dir, a la seva velocitat mitjana,
el sistema de politges, troba les caixes, i si
tu veus els vídeos d'això, flipes en com són
les caixes, vull dir, semblen uns magatzems d
'Amazon d'aquests, però enormes, o la part aquella
de l'Ikea del final, on està tot en caixes i...
Doncs, és això, però amb camps de futbol sencers,
sota terra. És que havia sentit la història d
'aquesta empresa... però no sabia que era la
que gestionava els documents del govern. Sabia
que moltes empreses comptaven amb ella, per exemple.
Em sonava que havia sentit això, que hi havia
moltes empreses que guardaven allà, o particulars,
inclús col·leccions d'art, que confiaven en
ells per guardar coses amb molta seguretat. De
fet, ho he mirat a la Ràpid, 25 .000 milions
de dòlars de capitalització bursàtica. O sigui
que no és el Blue Space, eh? Aquests tios tenen
molts acres de terreny, eh? No, no, és un monstre.
I és en aquelles empreses que tu dius... No és
que no hauria d'existir. Avui en dia trobo raro
que existeixi, però existeix perquè s'aprofiten
de les ineficiències del sistema i que el cost
de canvi d'algunes coses, quan has fet un locking
tan gran amb un client tan important que és com
són els bancs, com són governs, com són grans
institucions, si funcionen o toquis o el cost
de canviar les coses és massa heavy, et fa pensar
en moltes coses. Una d'elles és que collons
estem matant aquí a fer SaaS i aplicacions mòbils
i tot això, com podíem agafar un collons de traster,
saps? I fer calés, saps? És que, mira, tornant
-ho de la política, jo és que em faig mal a mi
mateix, perquè jo recordo que en un dels primers
episodis et vaig dir que jo no parlo ni de política,
ni de futbol, ni de dones. El primer, el primer.
Exacte. No hi parlo perquè penso que els tres
comparteixen el mateix sostrat, que és com aquest
discurs de punts. En lloc de poder tenir un discurs
constructiu, sembla com que l'única manera de
fer -lo avançar m'imagino com un tio intentant
tirar en triples i intentant veure qui tira més
punts sobre el discurs. I és perquè això que
mai parlo de política, perquè sempre està el
típic tio... que es llegeix al diari, i que sap
que el cunyat d'aquell un dia el van jutjar
i el van imputar per no sé què, i sempre tothom,
i acabes, o sigui, la conversa s'acaba degradant
tant, que llavors comencem a entrar en el debat
de l'acusació i acabem parlant del dia que,
no sé, que Gandhi va robar un secret al bar del
poble, saps? Llavors, no m'agrada aquest discurs,
però el que sí que veig, i ara t'ho torno amb
això de Doge, és... Que per mi hi ha com una
gran paradoxa en la societat actual. I és que
si tu parles cinc minuts amb el ciutadà mig,
tothom està d'acord en una cosa. I és que els
polítics són uns lladres i uns corruptes. Això
és el que diu tothom. I uns ineptes. És el discurs
nacional. És amb l'única cosa que crec que ens
podríem posar d'acord i guanyar unes eleccions
per majoria absoluta. Jo mai he sentit ningú
parlar -me d'un polític. Mai. A la història.
He sentit moltes coses. Però parlar -me d'un
polític, mai. Això sí. Tothom diu que són una
merda. Però, aquesta mateixa colla de corruptes,
presumptament, són els que els deixes gestionar
les coses més importants de la teva vida, les
teves pensions, la teva salut, la teva educació.
Llavors, a mi això em sembla extremadament paradoxal.
És a dir, és el que tu deies, de que... Com ho
senten, allò dels impostos? Que no, que hi ha
gent que creu que s'hauria de poder tenir més
llibertat a l'hora d'escollir més impostos,
o que segurament el discurs de paguem massa impostos...
que a mi em sembla molt esbiaixat, i ho he comentat
més d'una vegada, i qualsevol dia podem fer
un episodi dedicat, si vols, crec que es reduiria
molt si tinguéssim la possibilitat, si hi hagués
la tecnologia, per dir -ho, per poder triar més.
Si et donessin més... Si et donessin més visibilitat
i més poder de decisió, més enllà del voto cada
quatre anys... Per un canvi de govern, per un
canvi d'alcalde, per un canvi de no sé què,
la Unió Europea, o sigui, al final, Espanya tampoc
seria el país més exemplar per la participació
ciutadana, però que hi ha coses com, o sigui,
passes del extra macro, només pots votar dalt
de tot aquestes quatre coses cada quatre anys,
i després hi ha iniciatives privades que a través
de... Jo què sé, quan l'Ajuntament de Barcelona
va llançar el Decidim, que és aquesta plataforma
de participació ciutadana on nosaltres vam participar
fent part del desenvolupament, que clar, pots
votar en coses que són com, bueno, anem a renovar,
anem a netejar aquest parc, saps? O anem a...
Hi ha una vorera que està malmesa i està en micro,
no et vols ficar aquí, no? És com... I tot aquest
entremig, val? de coses, jo crec que hi ha molt
espai per poder donar a votar certes coses més,
no? Fer més processos participatius, votacions
online... Què és això? És que hem d'anar a votar
en persona, tio. És que això és una cosa que
també em rebenta bastant, saps? Avui en dia,
saps? És que ja tens la tecnologia per identificar
persones sense cap tipus de... De fet, segur
que és més fàcil impersonar algú presencialment,
val? que fer -ho online, d'acord? Aquí em llenço
la piscina, però com a... No, i fixa't, des d
'un punt de vista de responsabilitat, tu pots
presentar la teva declaració de renta online
i no pots anar a votar online? Em sembla salvatge,
o sigui, em sembla que té una càrrega molt més
gran el fet de presentar els teus impostos que
no pas anar a votar. I per altra banda, sembla
com que el vot és, bueno, sagrat a la urna i
és més un gest que un problema tecnològic. Al
final, el que... El que passa és que s'està
com sobresimplificant una cosa que realment és
molt complexa. Aleshores, la gent que compra
a cegues el discurs de tots els polítics són
uns puteros i són uns mentiders i són uns corruptes,
podrà estar més o menys d'acord en el trasfons
d'això. Però realment és no només una demostració
palesa de ser ignorant, sinó que a més és un
discurs molt perillós. Per què? Jo no vull defensar
els polítics. Jo no tinc cap tipus d'interès
en defensar els polítics. Però una cosa que a
mi se'm dona extremadament bé és veure la complexitat
de les coses. I aleshores, quan tu vas a mirar,
oh, no, és que segur que la renta podria arreglar...
Espera, espera, espera. Jo, que sóc tècnic, i
quan he mirat el collons de declaració de renta
i veig les 50 .000 caselles cada una, veig que
cada casella també té uns valors que depenen
de 25 variables diferents. de cada, ja no comunitat
autònoma, sinó del municipi on vius, del tipus
de persona que ets, del teu estatus matrimonial,
del teu historial mèdic, de 50 .000 coses, són
coses molt complexes. Això és només per una persona.
Tu imagina't una realitat de 47 milions de persones
com podria ser Espanya, no? Això per un cantó.
Després, clar, és un procés que s'ha de fer.
I no es pot fer tot de cop. Hi ha parts que s
'haurien de poder fer. Pots fer -ho granulat,
pots fer -ho d'una manera més gradual. Comencem
amb una comunitat autònoma, fem un pilot, tal,
tal, tal. Hi ha maneres i explorarem un altre
dia això si vols. Però a mi el que em rebenta
és això de dir que el 2025 encara existeixin
coses com Iron Mountain, que segurament tenen
tot el seu sentit, però... Clar, aquí hi ha un
tema d'influències i de defensibilitat de models
i de dependències. L'estat d'Estats Units és
captiu en aquest sentit. O sigui, ara canviar
una cosa que ha tingut durant, posa -li que siguin
20 anys o 40, on has posat tots els ous en aquella
cistella? Canviar -ho? És a dir, com a incentius,
si tu mires l'upside de canviar això... no et
compensa el downside que això surti malament.
Ja va sortir, bueno, va sortir malament, van
intentar digitalitzar i van perdre no sé quants
billions, amb l'administració d'Obama, si no
recordo malament, va ser Obama. I segurament
els republicans van fer un escàndol d'això.
Si hagués anat bé i ho haguessin digitalitzat,
bueno, poses la medalleta i el dia següent la
gent se n'oblida. Per tant, jo també entenc
que hi ha, a nivell de defensibilitat i de risc,
i de consideracions reputacionals, un govern
tampoc pot prendre les iniciatives si a la lleugera
com en una empresa privada. També et diré que
en una empresa privada no funcionen les coses
així tampoc. Per molt que Elon Musk, tot això,
ui, sí, mira, el que està a Twitter ara, no ho
sé, està molt a prop de profitabilitat tot el
que tu vulguis, però se li han anat tots els
advertisers, és un famer, ja ho hem comentat
més d'un cop. i la seva capitalització en bolsa,
ai, la seva capitalització en bolsa, perdona,
el seu reveniu anual ha baixat un colló i segueix
baixant, està quedant picat la capitalització
en bolsa de les seves empreses també, i amb la
tonteria de voler fer, voler actuar d'aquesta
manera tan impulsiva, tant start -ups, si tu
vols, de pivotar ràpid, break things, move fast,
coses d'aquestes, s'estan carregant una miqueta
el mercat, vull dir, les ventes de Tesla a nivell
mundial estan a mínims històrics. Tu has vist
el valor que té Tesla avui? És una... Bueno,
suposo que el seu board deu estar considerant
fer -lo fora. No, però... No tinc informació
interna ni privilegiada sobre el tema, però no
em molesta tant el dir polítics llestos, tontos,
corruptes, no corruptes, honestos... O sigui,
em molesta la paradoxa. És a dir, el discurs
públic, i ho veus en les valoracions, ningú valora
positivament els polítics, absolutament ningú.
Però per altra banda, ningú té l'agència de
dir, escolta, a mi donen més responsabilitats
com a ciutadà i jo vull participar més en el
discurs. No, al contrari, o sigui, fas aquesta
doble moral de dir, sí, escolta, els polítics
són uns lladres, però després sedeixes la gestió
de les decisions més importants de la teva vida
amb ells. Llavors, clar, aquí és on ve el teu
punt dels projectes de país. Què passaria si
algun polític comencés a mirar una mica pel bé
dels ciutadans i en lloc de per la seva política
clientel·lar? I tornem al problema dels incentius.
Cap polític està incentivat a muntar un Doge
en la seva legislatura, perquè és fotre't un
tiro en el peu. Cap polític vol començar la seva
legislatura dient, escolta, retallarem, fotrem
el 20 % dels funcionaris fora. Estàs cremant
el teu terreny electoral. Llavors, què passa?
Si vas amb cicles de quatre anys, coses d'aquestes,
no crec que les veiem gaire sovint. Llavors,
per què a mi, i torno al principi de tot de l
'episodi, et deia, a mi és que Doge, el concepte,
em sembla molt vàlid, perquè les formes són horribles,
però el concepte de dir, escolta, tenim una agència
que potser no hauria d'haver sigut tan consultiva,
sinó més com un pacte transversal a nivell de
país. És a dir, escolta, posem a càrrec aquesta
gent per aconseguir aquestes fites a nivell d
'eficiència. Això seria l'hòstia. Perquè això,
un polític sota una bandera d'un partit no ho
farà mai. Perquè, bàsicament, això és una economia
clientelar i la clientela són els votants. Llavors,
aquests els perdria. Què passa? Que si tu...
no sé, agafes els dos partits més grans que tenim
a dia d'avui, i aquests dos es posen d'acord
per dir, escolta, agafarem una agència que serà
el 2G espanyol, que davant no sé qui collons
hi estarà, igual aquest de Telefònica, saps?
No ho sé. Li diem que agafi i que es posi unes
fites amb uns objectius mesurables perquè al
cap de 10 -20 anys hagi aconseguit certes coses
per millorar l'eficiència del país. A mi això
em sembla bona idea. perquè no sortirà de dins
dels polítics, ha de sortir de fora, perquè ells
tenen un sistema que no els incentiva a retallar
de les seves pròpies responsabilitats. No sé
exactament com és la frase, però és aquella que
mai ningú et negarà una evidència de la qual
la seva nòmina en depèn. Jo sempre amb això veig
l'exemple del mític informàtic de la petita
Pime, que té el servidor allà, que justifica
la seva nòmina, mai et pujarà els correus al
cloud, perquè es quedarà sense feina. Llavors,
no sé si tenim algun d'aquests entre l'odi.
però potser ja és hora. Potser ara alguns del
Claudi estan tornant a posar el ferro a casa,
però bueno, en podem parlar. Però cap polític
saltarà i dirà, escolta, en ànim de fer sostenible
el sistema de pensions, agafarem... i farem aquests
ajustos, posarem un model de capitalització,
ningú farà això perquè ni ho interessa, llavors
això ho ha de fer una agència externa. Per això
a mi el tema del Doge em semblava interessant,
el que passa és que, clar, a veure, jo crec que
han agafat la pitjor persona del món per fer
-ho. Sí que aquest home és brillant amb les coses
estranyes, amb els Einsteins, amb els tios curiosos
de la vida que són els que tiren les coses endavant,
amb aquella analogia que tots estem mirant. Gràcies,
abans m'has dit que jo no sóc que miro, però
ens has posat al nivell, jo crec, de... Som els
que venem els Frankfurt's. No portem, si no estem
jugant, però almenys fem alguna cosa per la gent
que està allà. Som els venedors dels Frankfurt's
del Camp Nou. Per portar -t'ho aquí, jo no hauria
posat aquesta persona aquí, aquesta persona crec
que és brillant, tirant coets a mar, fent cotxes
elèctrics, energies solars, túnels pel mig del
món, fantàstic, deixa'l que segueixi fent això.
Jo no l'hauria fotut aquí, jo hauria buscat
una altra persona. I sobretot una persona, una
mica, per fer aquesta feina, potser l'hauria
agafat una persona més formal. Quan, mira, anem
a arreplar el clau, si tu vols, de dir que anem
a comprar per un segon el tema que tots els polítics
són corruptes, no? No, però jo no compro aquesta
idea, però el discurs públic sí que ho compra.
Jo mai he sentit una persona parlar bé d'un
polític. Sincerament, no ho he sentit mai, això.
Mai. Sé que estic fent broma, però ja m'entens.
Mai m'ha vingut ningú... M'ha dit, hòstia,
aquest polític és brillant. Jo sí, dels polítics
que no han estat mai al poder. O sigui, gent
que no va arribar a tocar mai poder. Però no
va tocar poder perquè el sistema polític no ho
incentiva. És que no atrau a la gent intel·ligent.
No incentiva la bona gestió i les millors idees.
No, però que potser aquella persona que teníem
en alta estima, com un Julià de Jòdar o un David
Fernández, saps? Vull dir, que s'haurien convertit
en persones de merda si realment haguessis estat
a primera línia política. Vull dir, a primera
línia... Tocant poder. Però bueno, això és una
miqueta especulació, també. No, que vull dir...
Ja és un debat molt més filosòfic, eh? Tampoc
volia allargar -ho molt més, perquè hauríem de
tancar, no? Però, clar, jo en el seu moment vaig
estar molt ficat en temes de política abans de
la vintena, perquè ens entenguem, no? I a la
que t'hi pares a pensar i filosofar una miqueta
més el tema, clar, el discurs aquest hiperbanal
dels polítics són corruptes, sí, evidentment,
ja ho sabem, podem comprar -ho i podem generalitzar,
sí, Donald Trump és un polític corrupte perquè
està perseguit per molta gent en l'àmbit judicial.
De fet, tot el tema aquest que va fer de la coin
i tal, trenca no sé quantes lleis. Ahir vam posar
un tuit des de White House, arroba White House,
de Casa Blanca, fent un anunci encobert de Tesla.
Perquè, dir -ho amb mas, li van donar el traum
i li van dir quin Tesla vols de tots els models
que tinc. Ho van gravar, ho van posar pels canals
oficials de la Casa Blanca. Tu saps quantes regles.
trenca. Això és a dir, tots aquests que s'omplen
la boca d'acabar amb la corrupció estan fent
corrupció d'una altra manera. Acabaran amb la
corrupció, si tu vols, la corrupció de les concessions
aquestes, de cursos públics amanyats i recursos
d'aquests que estan ja perpetuats i que no es
reavaluen mai, d'aquelles ajudes a certes fundacions,
el que tu vulguis. però simplement el que estan
fent és, o sigui, la corrupció no es crea ni
desapareix, simplement es transforma, i aleshores
aquesta gent l'han canviat d'estat de matèria,
l'estan posant a un altre lloc, estan fent una...
estan passant la corrupció més d'estat més tancat
i més establert i més proteccionista, inclús
si tu vols, més autoritari, i l'estan passant
a una corrupció ultraliberal. que és la de, per
a mi, per a los míos, i obrir més l'escletxa
de les diferències de classe social. Dit això,
tornant al tema de, perquè et deia, el discurs
aquest és molt complex, és a dir, si tu no pots
crear un sistema que s'autofagociti a si mateix,
o si ha de ser, hauries de posar un auditador
que tècnicament hauria d'estar per sobre, si
està dins el govern, és una cosa rara, perquè
en realitat, clar, tu estàs fent polítiques contra
tu mateix, i, Pensa que ja tenim el sistema aquest
de les eleccions cada 4 anys, que ja fa que es
facin menys coses llargplacistes, perquè estic
incentivat a fer coses llargplacistes, si potser
en la pròxima legislatura no soc jo, i venen,
soc el PSOE i llenço unes ajudes per no sé què,
ve el PP i diu, vinga, aquestes ajudes a prendre
per sac, i les treu, no? O cancel·la el projecte.
Això passa cada dos per tres, aleshores, clar,
inherentment ja no estem... incentivant les polítiques
llargplacistes. On es poden incentivar més aquestes
polítiques llargplacistes? On no hi ha tanta
renovació del govern, però aleshores tens uns
altres problemes, tens sistemes més autoritaris
que no es renoven cada tant de temps, si és que
es renomen, i que poden fer uns plans llargplacistes,
el que tu vulguis, però després a costa de què?
Vull dir que sempre hi ha... La política és un
art de negociació i és un art de trobar l'equilibri.
Aleshores, clar, què passa? L'equilibri per
tu no és el mateix que per mi, saps? Moltes coses,
vull dir, aleshores... No pots fer mai content
a tothom, però és veritat que hi ha hagut alguns
països on s'ha aplicat una miqueta millor i
tens algun líder polític, José Mujica a Uruguai,
que dius, hòstia, és una persona que tothom parla
meravelles, no? Però són l'excepció i no la
regla. Dit això, ens quedem sense temps. No m
'he arribat a moltíssima conclusió. Voldria haver
fet l'exercici de... Què faria falta per tenir
un Doge a Catalunya? Acabaríem moltes tonteries,
però, evidentment, no li podríem dir Doge, s
'hauria de dir d'alguna altra manera, i intentaríem
no posar alguna persona, o sigui, un complet
capullo, davant d'això, sinó que hauríem de
pensar a veure qui posem. Tu què posaries davant
d'aquesta iniciativa a Catalunya? M'agrada
que em facis aquesta pregunta, perquè jo fa molt
temps que vull fer un petit episodi sobre...
Sí. Quins són els homòlegs americans de certs
personatges a Catalunya? Tio, prepara'l i fem
-lo ja, tio, perquè a mi m'està fent... Aquí,
bàsicament, m'estàs donant la pregunta de tu
qui creus que seria el personatge català? que
hauria d'amandarar i liderar aquest projecte.
Jo tinc molts dubtes, jo és que no ho tinc clar.
De la mateixa manera que tinc alguns que són
bastant bons, o sigui, perquè jo ho he estat
pensant, tinc una llisteta per tu, tinc aquí
a Joe Rogan, a Mr. Beast, a l'Oprah, a Paris
Hilton, tinc alguns de quins serien els seus
homòlegs catalans, jo tinc propostes, però veus,
pel Doge no ho tinc clar. No ho tinc gens clar.
No sé qui seria, perquè ha de ser un personatge
extremadament polèmic, però alhora molt exitós
en el món empresarial. És complicat, eh? Tu sempre
havies dit que Jordi Priu és l'Elon Musk català.
Espero que t'hagis desmarcat ja, t'hagis desdit
d'aquesta bestiesa. Ah, sí, sí. Sí, em sap greu,
em sap greu pel Jordi. A veure, ho pensava més
abans quan realment estava més emmirellat amb
la figura empresarial d'Elon Musk. Però és que
ara el processament ja s'ha diluït tant. Bueno,
no, potser no s'ha diluït, jo crec que s'ha
concentrat, potser. I ara representa una cosa
molt diferent del que era abans. Però llavors,
sí, el Jordi Priu només ha agradat aquestes qualitats.
Jordi Priu seria un molt bon candidat per The
Witch, per cert. Jordi, no sé què... estàs fent
ara mateix, però... Doncs mira, fem la crida
a audiència, fem diverses crides, i així tanquem
aquest episodi. Una és Jordi Priu, explica'ns
què estàs fent, i si vols muntar això, doncs
parlem -ne, segur que hi ha alguna manera d'arribar
als estrats superiors de govern i sumar -nos
a aquest carro, perquè és que si no vindrà algun
fill de puta i ho muntarà, ho dic perquè ja a
Espanya... Està Martín Varsavsky, que ja vol
capitanejar a muntar el Doge espanyol. Per tant,
a mi això ja em fa pudor de chamusquina, o sigui,
posar aquesta persona al càrrec de qualsevol
cosa per mi és un red flag. A Catalunya és que
no se m'acut qui podria ser algun personatge
d'aquests repudiables i polèmics i, bé, no ho
sé, tio, si potser... Però potser posarien el
tio de... El tio de Desocupa, jo què sé, tio,
Risto Mejide... Una altra cosa, crida audiència,
comencem a fer els programes en vídeo, ara sí,
ja és oficial, ja tenim les dates, ja us ho farem
arribar, farem arribar primer els Patreons perquè
per alguna cosa ho paguen, encara que siguin
tres, no passa res, algun dia en tindrem algun
més i tindran preferència. Gràcies al suport,
d'altra banda, de la gent que... que ens està
recolzant i a l'agenda Parlem Tech, que feia
temps que no els mencionàvem ara, crec que s
'ha reactivat el tema, estan una miqueta més
estables, i dir -vos que passeu unes preguntes
perquè els episodis que fem en persona crec que
té més sentit que els dediquem a fer, a resoldre
dubtes. Tenim -hi alguna, ens ho heu fet arribar,
tenim dos de molt llargues que... que tenen molta
molla i que hem decidit que potser millor que
les expliquem en un episodi d'aquests així més
amb tertúlia en persona, però sempre ha obert
-se a rebre noves preguntes. I, per cert, una
salutació especial a Lluís Inglés, que m'acaba
d'escriure ara, dient que gràcies per mencionar
la trobada de CTOs de Focaterra, doncs, doble
menció, o sigui, m'ha escrit ara mentre estàvem
gravant i li he passat una captura de pantalla
de, ei, estem gravant ara, right now, o sigui
que... una abraçada al Lluís i ens deixem això,
ho tenim tot, no? Ens deixem alguna cosa, Marc?
Una altra crida? Esmorzar de forquilla? Us tornen?
També? Ah, mira, ja que ho dius, saps on vaig
a sopar avui? A Cal Boter. Cal Boter, tio. Què
passa, tio? Com ho saps, tu, que vaig al Cal Boter?
Tenia 3, que hagués pogut tirar, tenia 30%, he
tirat una moneda, he jugat escacs 4D i hackemate.
Ha jugat fort, tio. Avui tenim l'equip de MarsBased
aquí, avui i demà, i hem dit, va, ja està
bé de portar -los a llocs d'experts per sopar,
que si no ens portem tot a hamburgueses i pizzeries
i coses d'aquestes, anem a tractar -los bé i
fotin una gota i fer rams seques avui.