Com ha anat això? Avui no hem estat junts, l'esmorzar, tio.
Avui no hem estat junts, separats una cada punta, castigats, com els nens petits.
Exacte. I la gent no es creu que paga perlem això?
Cada cop pensen que ho paguem nosaltres i es volen oferir, per tant gràcies per oferir-vos a pagar, però...
No, no, no, això està patrocinat, ja ho sabeu.
Els nostres amics de Parlem, que...
Sí, va, deixa'm que m'ho tregui de sobre.
Va, vols fer tu, vinga, va, fes, fes, fes.
Deixa'm que m'ho tregui de sobre i deixa'm dir-te que tenim l'honor d'estar patrocinats per la primera teleoperadora catalana que subvenciona esmorzars de forquilla.
Jo mira, jo tinc reunió amb ells després, per veure més sinergies.
El tema del kit digital, que algun dia n'hauríem de parlar, perquè com que a Mars based ens arriba molta petició de
feu el kit digital, no, no en fem, no en fem per un motiu, perquè no em dona la vida, que no em dona la vida d'investigar com collons va el kit digital i com que hi ha empreses que ja es dediquen a això.
I generalment la quantia és molt petiteta, la que et pots desgravar, i va per diferents capes.
No ho sé, m'ho miraré, perquè de cara a l'anterior em sembla que és més interessant, no?
Però ara em sembla que et poden donar fins a 12.000 euros d'ajudes, em sembla, per implantar-te diferents categories de software,
com ERP, e-commerce, pàgina web, xarxes socials, si no sé quantes històries, ho dic de memòria, i aleshores és un tipus d'elit que els estic referint a la gent de parlem, perquè ells sí que ho fan.
Per tant, si esteu interessats en el tema i tal, parleu amb nosaltres o parleu directament amb ells, digueu que anem de part nostra perquè així ens assegurem més esmorzars de forquilla en el futur.
I bueno, també al final surten altres tipus de projectes que poden tenir... mira, és curiós que això al calendar hi posa sinergies entre empreses.
I dic hòstia, sinergies, senyals paraules que...
Si escoltéssim més foc a terra...
Escoltéssim foc a terra, ja sabrien que en pensem d'això.
Però bueno, avui hem fet l'esmorzar de forquilla número 3, no? Aquest era el tercer?
Sí, és que... a veure, error meu ja se m'ha dit, eh, per cert, és que vaig copiar a la venda calendària per fer-ho més fàcil, com que era al mateix lloc, i clar, no li vaig canviar el nom, i encara posava segon, però en realitat era tercer, val?
Sí, tens raó.
Sé que m'equivoco poc, eh, Àlex, però m'he equivocat. Soc humà, eh, soc humà.
Palito, palito, esmorzar de forquilla.
Exacte.
Bueno, Marc, et pots afentre dient si les AI s'equivoquen jo també, no?
Exacte, he al·lucinat.
Tens menys marge d'error que una AI, t'he de dir. Per tant, aquí encara tenen molt de marge de millorar, aquesta gent.
Ah, sí, i per cert, parlant del kit digital, fa escassos 6-7 minuts he sentit de les coses més intel·ligents sobre el kit digital, el Pau tornant cap aquí, m'està explicant, que ell no fa kit digital.
Ell el que es dedica és que ajuda... està molt bé el model de negoci del Pau, eh, atenció, ara, és un model de side project, però està molt bé, atenció, eh.
O sigui, ell ajuda les empreses a aixecar el kit digital, té un contracte o un conveni o un acord amb una empresa per enviar-los aquells kits digitals, i llavors ell es queda un cat de la facturació.
És interessant, eh, el concepte.
Això és intermediació, vull dir, és el final, és un format de... sí, i això ha existit tota la vida.
Jo et diria que en el nostre sector, a Espanya no es fa, a Estats Units es fa molt el tema intermediació i que et paguin un referrere al fi, generalment sol ser un 10% per projectes tancats o un tant per cent de la facturació els primers x mesos, que és el que se sol fer en...
Però jo et diria que en la història de Marsbased potser n'hem pagat dos d'aquests i ens n'han pagat un o dos, no ho sé, vull dir molt poc, aquí es fa molt poc aquest tema, perquè es veu com molt de... ai, mercenaris, comissions, aquí a Convergència doncs va molt poc, no?
Però, bueno, no ho sé, a altres llocs està molt més acceptat i jo no ho veig del tot malament, no? A veure, evidentment, mentre no hi hagi coses d'interessos i que facis trampa al joc, com, no, mira, jo et comissiono per donar-te un concurs públic amanyat, mal, però per presentar-te a una altra empresa, que mira, ara estem parlant amb una empresa francesa perquè hi ha un tio que porta un estudi de disseny que ens va dir,
ei, mira, a mi sovint em demanen coses de desenvolupament, veig que vosaltres treballeu bé, si vols podríem fer un acord d'aquests de referral, és bidireccional, jo si li passo coses de disseny, doncs també em pago el 10%, no?
I tots dos ara estem començant i si fructifica aquest projecte doncs li hauré de pagar un 10% de la facturació els primers sis mesos, em sembla que és.
Si ho existís tota la vida, no crec que faci res dolent aquí ara, per què no ho fem nosaltres amb l'equip digital? Perquè les quanties són molt petites, però una empresa com nosaltres, per una persona individual, doncs si d'aquests 12.000 pavos s'entreu 1.000 o 500 per fotre absolutament res, més aviat només puc presentar algú, està molt bé.
Clar.
No li veig el mal aquí, per tant, enhorabona, si pot fer-ho, és un sobresou.
No, és que a mi em sembla molt bé, si és que al final la intermediació...
Té un valor.
Clar, home, és que estàs arbitrant una falla de mercat, llavors està fantàstic.
No, i estàs posant en valor la teva xarxa, també.
Clar.
La xarxa de contactes és una cosa a la que alguns li dediquem molt de temps, jo li dedico un percentatge molt elevat del meu temps a anodrir i cultivar la meva xarxa de contactes, per tant, també té un preu.
Jo, per sort, o per desgràcia, no l'he comercialitzat mai perquè...
per molts motius, no només motius ètics, sinó també per no tenir temps per tot, francament, no? Però, bueno, si algun dia decideixo fer-ho, doncs també estarà bé.
Per tant, bé, que ho faci i, al contrari, també, potser això ajuda que l'altra empresa hi vagi millor abans i que pugui generar més valor, que puguin generar més feina i qui sap, doncs, potser aquesta empresa, doncs...
bueno, l'ajudes a anar de A a B d'una manera més sostenible i que pugui durar més temps. Per tant, jo, sobre el paper, no veig res incorrecte aquí.
Aprovem el Pau. Escolta.
Què?
Què s'explicava per la teva banda que ha sortit una mica escandalitzat? M'has dit ui, ui, ui, no saps de què s'està parlant allà, eh?
A veure, jo tinc informació poca estructurada del que ha passat avui, no? Perquè, si de tot just a mitja hora estàvem allà.
Però sí que m'ha sobtat que avui teníem tres CTOs a la taula. El perfil era com molt més tècnic que de l'o habitual, no?
Teníem tres CTOs, els dos Marc i l'Oriol. I n'hauria vingut un altre, hauria vingut l'altre Oriol que havia de venir, que s'ha tirat del barco a última hora per un imprevist.
Però, o sigui, hauríem tingut una afluència de CTOs important, que et dic jo que no hi ha gaires grups de CTOs amb tanta afluència.
Això per un cantor, el que passa és que estan pel teu cantor, és a dir, no sé ben bé de què heu parlat amb això.
Després s'està establint una miqueta el que hi hagi almenys un tema de safreig, de treure bogada.
No safreig del teu anterior podcast, sinó d'algú que es dedica a treure els draps bruts i explicar-nos una història.
Avui hem parlat malament d'alguna acceleradora barra incubadora de Barcelona. Tampoc cal fer naming en shaming.
O potser sí, ja ho veurem. Ja tot sortirà. Però bueno, saps?
No sé, està bé. Cada dia, cada esmorzar de forties s'està obrint amb un tema d'aquests de...
Hòstia, per cert, jo vull... I surt d'ells, generalment. No és que anem a nosaltres a picar i a demanar.
Hòstia, us vull explicar que vaig entrar en aquesta acceleradora i ha estat una setmana sense sortir.
L'experiència ha estat pèsima. Per sort, no he perdut l'equity, però molt carton piedra.
No sé com dir-ho, saps? Vull dir, molt fals tot plegat i al final...
Jo ja saps que no tinc cap tipus de simpatia cap envers les acceleradores barra incubadores.
Per tant, no em venia de nou, però altra gent que igual estava allà i diu
Hòstia, potser ho estan considerant. No hi entraran. I d'altra banda, de què hem parlat nosaltres?
Me'n recordo més de l'últim... Hem parlat de tot.
Hem parlat de la reforma laboral de Grècia, per exemple, el tema que puguis fer fins a 60 hores
en fins a 3 empreses a la setmana. Hem parlat...
Hòstia, sé que hem parlat del tema del bootstrapping, de quina és la distribució de bootstrapping
a empreses i la visibilitat que treuen. I sobretot on ens hem parat molt
ha estat en el tema dels deepfakes i el porno. Però ha estat en temes candents.
Què passa amb els deepfakes i el porno? Ho heu tret perquè allà hi havia gent que tenia fills i coses d'aquestes?
Sí, exacte. Amigo... Ha sortit el tema que cada cop la societat evoluciona
en una manera en què l'accés al porno... Ah, perquè ha sortit de broma el tema del paja-porte.
El passaport digital aquest que vol posar al govern, que crec que entra en vigor en què ve o així...
Que per accedir a llocs de... Crec que han d'estar hospedats a Espanya de contingut pornogràfic.
Has de consumir com un token. En tens 30 mensuals. Un al dia menys els mesos que tenen 31 dies.
Però és completament anònim i tot el que tu vulguis. I ofuscat.
Però bàsicament... Sé que vols que et digui que el govern sí que sabrà quan tu consumeixes això.
Potser no sabran el portal on vas, però sí que sabran quin tipus de... O sigui, quan entres allà.
Que ho diuen que és per combatre... Per verificar que siguis major de edat...
Ah, no estava el dia d'això? Sí, de forma extraoficial.
S'ha viralitzat el nom de Pajaporte, però ve a ser una mesura del govern per prevenir l'accés massa aviat al tema de la pornografia.
I d'alguna manera, tenir-ho més controlat.
Però què el distribueix, aquest Pajaporte? Al govern.
Ha de ser una cosa que serà com un certificat digital.
No ho he llegit més que als tuits i als comentaris cunyats de la gent,
perquè ja és govern socialista, govern xavista...
Una bona manera de saber com està el pati és mirar els comentaris de Twitter i d'aquests llocs de tots els cunyats,
de qualsevol acció de govern i veus autèntiques barbaritats.
No sé si és la cosa correcta de fer o no.
La idea és molt bona, la implementació és pèssima, crec, però al final ve de polítics
i de gent que més s'havia tancat poc d'aquest tipus de coses.
Jo potser podria vendre el meu, si no el faig servir, li podria vendre a un xaval de 17 anys.
No m'estranyaria que això passi.
Ja sortia en un dels comentaris de gent i deia que no ho consumeixia,
que ho podia vendre a gent.
Si no et fas palles durant un mes,
se t'acumula cap al mes següent o no.
O és com el carnet de conduir o no ho sé.
No l'he dedicat gaire temps, farem una reserca i en parlem del tema,
però a primera avançada se m'han acudit molts buits legals i moltes maneres de passar-ho,
perquè em sembla que per començar només funcionen les pàgines que estan allotjades a Espanya.
Ben aviat poques pàgines estaran allotjades a Espanya,
perquè diran home, si això a mi no m'interessa,
no m'allotjo a Espanya, fico a un altre lloc i au, adeu bon dia.
Després hi ha molta gent que generalment fa servir UBPN per això.
De fet, una de les conseqüències que tindrà de manera indirecta
és que la gent començarà a fer servir UBPNs,
que per qui no ho sàpiga són aquest tipus de software
que el que et permet és anonimitzar-te i foscar la teva connexió d'una manera més segura,
però n'hi ha dos tipus, les que tu pagues i les que no pagues.
I, evidentment, a les que no pagues el producte ets tu.
La gent començarà a adoptar de manera massiva
BPNs gratuïtes que el que fan és vendre les teves dades per tant mal.
I això és fer servir una UBPN per la qual paguis, perquè saps que allà almenys sí que aquestes
no estan incentivades a comercialitzar les teves dades.
Que ho facin o no? Aquí jo ja no arribo, no ho poden verificar,
però tècnicament no ho fan perquè no ho necessiten,
però les que són gratuïtes d'alguna cosa han de viure i el que fan és ben sabut
que distribueixen les teves dades anonimitzades i foscades,
tot el que tu vulguis, però sí que tenen les teves dades.
Per tant, és un problema derivat d'una mala solució a un altre problema,
que és el de l'ús de la pornografia en dades massa estampranes
o l'ús i abus de la pornografia en general,
que en si és un producte molt tòxic.
I, esclar, una mala implementació genera altres bicis i altres problemes derivats, si aquest n'és un.
I després d'allà hem arribat al tema de la generació dels deepfakes,
perquè va haver-hi aquesta llibreria que ara, com es deia,
diu ROOP o ROOT, no sé com he comentat, que és per generar deepfakes,
que es veu que algú va fer una eina, d'aquestes que tu poses un vídeo,
li poses una cara a una persona i et fa el blending,
o sigui, t'ho fica i pots fer discursos de Hitler amb la cara de qui tu vulguis.
Tu ets el típic amic molt de dretes, Marc, que segur que tu en tens algun,
tots tenim algun amic que és molt de dretes, jo cada cop menys,
però pots passar-li el seu cúmple, li fas un discurs de Hitler,
amb la seva cara i segur que li agrada, perquè al final molta gent el té com a referent.
O coses més nocives per la societat, que són els deepfakes del porno,
que és dir que vull veure contigo porno de tal actriu o amiga o el que sigui,
perquè gent a la qual no tindries accés, evidentment no hi ha res publicat d'això,
però hi ha per tot, i evidentment.
O missatges polítics, el que dèiem, això ja ho havia apuntat en un episodi,
que és que la Tercera Guerra Mundial començarà per algun deepfake,
si algú posarà un vídeo d'Obama dient alguna barbaritat sobre Putin,
no serà aquesta en concret, però serà amb uns polítics de Tier 2, segurament,
que això tindrà algunes conseqüències perquè s'ho empassaran, es violentarà algú,
s'apretarà un gatell on no es tocava i aquí comença una guerra mundial.
El deepfake és molt poderós.
El que passa és que aquesta llibreria, que va deixar de ser mantinguda,
perquè ens van adonar els propis creadors que això era una eina molt perillosa.
I llavors hi ha hagut una altra persona que ha dit
que està molt bé però a mi m'interessa aquesta tecnologia i l'ha mantingut i l'ha posat al dia.
I és que no me'n recordo el nom de llibreria, però era així com boot, hoot, root...
i ha fet la versió Unleashed, que és posada al dia, bàsicament,
i més accessible i t'explica com muntar-ho i tal.
I bueno, doncs un dels assistents a l'esmorzar ha estat Putinegant amb això
i sí, sí, sí, ha fet típic vídeo d'això, d'un discurs de Hitler
amb la cara d'un amic seu de molt de dretes i era increïble, sí, realment.
És que era, era, pam, clavat. Però no creus que de la mateixa manera que
amb la democratització de les eines de publicació online, per exemple,
abans es donava molt crèdit el fet de ser publicat, no?
Perquè com que hi havia un monopoli en l'accés i en la distribució de notícies
i aquest tipus de contingut, els diaris tenien un monopoli geogràfic sobre la publicació, no?
Llavors l'única cosa que tu podies veure publicada quan no existia internet
era el que sempre diem, no? El periòdico i el diari Avui.
Llavors el fet d'estar allà saltaves un filtre de credencials molt alt
i això et donava certa veracitat o credibilitat al fet de sortir imprimit allà.
Internet es va carregar això i a dia d'avui donem una atribució regular
a qualsevol cosa que vèiem publicada.
És a dir, pràcticament ha comoditzat i ha banalitzat tota aquesta idea
i a dia d'avui aparèixer un article del Nacional o publicar un post a Medium
ranqueja element de la gent més o menys en la mateixa categoria.
I no ho sé, és una hipòtesi.
Possiblement aprendrem a conviure amb aquest tsunami de contingut generat fals
i ja no donarem per veràs res del que veiem en una pantalla.
No ho sé, potser m'ho estic imaginant i realment no serà així
i això el que ens farà serà portar-nos a la Tàlcera Guerra Mundial.
És un impàs, és el clar moment en què la tecnologia va molt per davant
de la legislació, inclús de com l'entenem.
Si hi ha massa poca gent que entengui aquesta tecnologia,
ja no per legislar-la, sinó per poder saber si cola o no cola.
O sigui, ja no cal anar-se a intel·ligència artificial,
ja només amb les fake news.
Avui en dia encara la gent es cola moltes fake news,
però que es veu que estan molt mal fetes.
Però, a fet, sense anar més lluny,
els programes de l'Anna Rosa Quintana a Susana Grisó
són una fàbrica de menjar-se bulos que al final no sap si ho fan expressament,
de difondre bulos que els han passat per internet
i que al final típic vídeo de, ah, és que un xico marroquí,
hace no sé qué, y al final és un vídeo de Rússia de fa 12 anys.
I és un vídeo que no és gaire fàcil,
però tal ben han conquistat un mene la setmana passada a Màlaga.
I és igual, perquè és el que dic jo, l'efecte ciudadanos.
Tu llences una mentida...
El primer que llença la mentida,
fa falta...
O sigui, no la pots rebatre ni amb la força d'un milió de sols.
La mentida està feta, es fa viral,
perquè genera indignació, la indignació genera engagement,
i l'engagement fa més viralitat.
Per tant, si només fa fa...
Si potser em dóna a pensar que aquests programes
d'aquestes dues pseudoperiodistes
van a buscar expressament aquest tipus de contingut
per inflamar la societat i per posar-la, per enraviar-la més,
i dir, sabem que són fakes, doncs que ens és igual,
perquè això donarà visites, donarà vots als partits que ens interessen,
donarà visites als diaris que són de la nostra corda, etcètera, etcètera.
Aleshores, ja només amb pàgines web xungues ja hi ha molt fake.
No et cal el vídeo.
El vídeo serà per arribar encara amb més gent a que els colis
a alguna mentida de...
Vaja, què sé, saps?
Will Smith diu no sé què sobre el col·lectiu,
el col·lectiu dels latinos a Estats Units i fot una rajada.
I no, en realitat és un fake.
Però el mal estarà fet i serà molt difícil que no se l'estigmatitzi,
que no se'l... saps?
Vull dir que no se'l flageli públicament per una cosa que no ha succeït, saps?
I serà molt difícil de verificar.
Sé que Microsoft va treure una ina per detectar imatges
generades amb intel·ligència artificial, inclús amb vídeo.
Però no n'he tornat a sentir.
Sé que va sortir com un any o un any i mig, no n'he tornat a sentir.
No sé si està funcionant o no està funcionant,
si el que passa sempre, que la tecnologia que tu intentes censurar o corregir
o etiquetar evoluciona més ràpid, perquè tu has d'anar a remolc.
Això es dona de manera reactiva, no?
No ho sé com està el tema, però sí, és perillós.
Segurament et diré que qui més està invertint en aquest tipus de tecnologies
probablement siguin els portals de porno,
perquè es deuen estar menjant una de demandes legals de gent que els hi puja,
deepfakes d'actrius i de penya famosa,
que clar, diuen, no vull pagar tants advocats,
vaig a invertir milionades en fer una tecnologia que ajudi a prevenir això.
I d'allà sortirà, com moltes altres de les innovacions tecnològiques
que han estat catalitzades pel sector del porno.
Pensava que ho anaves a dir que hi estaven invertint
i que podien estalviar-se els costos variables.
Variables de què?
Els salaris dels actors i les actrius.
Ah, val.
No per la creació, que segurament tot arribarà,
però sí per evitar-se els problemes legals aquests de drets d'imatge.
No sé per què sempre he tingut aquesta idea de la mateixa manera
que quan tu mires una pel·lícula, home,
no és el mateix que el protagonista sigui el Christian Bale que el Jim Carrey.
No és el mateix.
D'alguna manera un actor transmet certs valors que altres,
i en segons quins papers potser no et quadren.
Sempre he pensat com que...
Ostres, és que no vull que soni malament,
però que el porno era molt comodity, no?
Vull dir que al final era igual, que hi havia darreres i al final...
I ara em diràs, no, que hi ha una indústria de l'hosti
i els actors són superconocuts i jo diria,
que és un acte que no sé si és el mateix que el de la pel·lícula,
perquè és com una molt bona oportunitat per ficar aquest tipus de fakes,
perquè al final, si t'és igual qui és la persona,
si és igual si es diu Josep, Teresa o Antonio,
doncs és igual.
Potser en dius fake i t'estalviaràs els costos variables, això em referia.
És que és un sector molt...
No m'he posat a filosofar sobre el tema,
per tant, no tinc les opinions molt fortes,
perquè no li he donat moltes voltes al tema.
La tecnologia en aquest sector
ajudi a treure la gent que s'ha de veure forçada
en aquest tipus de circuits,
i generalment som dones.
Endavant, val?
Però no n'estic totes, no sé fins a quin punt això perpetuarà
una indústria que de per si és nociva per la societat,
o perpetuarà o extremitzarà el contingut del porno,
perquè pot ser que facin coses que no estarien ben vistes,
o que ningú accediria a fer-les,
en canvi, genedes artificialment,
doncs ho fas perquè ningú diu que no?
No hi ha consentiment?
Hòstia, no ho sé, és un tema que hi ha molt de debat també.
És que ens estem anant molt per la tangència aquesta
i al final més que esmorzar de forquilla, saps?
Sembla una altra cosa.
Sembla que haguem anat a esmorzar a una whiskeria
en Cotes Alcantosca.
Què anava a dir? Doncs que...
Hòstia, s'ha anat a alçar al cel.
Ah, sí, sí, el debat que hi ha, que és el de si hi ha una correlació
entre la consumició de porno en etapes més tempranes a la vida
i el creixement en l'extremisme i la violència
en les relacions sexuals,
predominantment home-dona.
Temes d'agressivitat, no consentiment, etc.
I clar, per poc que hi hagi aquesta preocupació,
ja és un tema que s'ha de parlar,
que s'ha d'investigar, que s'ha de regular i s'ha d'actuar sobre això.
No ho sé, em pilla una miqueta fora,
però... Ei, és molt interessant,
perquè jo crec que aquí sí que és un dels sectors
on la tecnologia pot aportar una cosa positiva, en aquest sentit.
Però veig també les derivades negatives.
Com ho farem això? Ni puta idea, tio, com sempre.
Per això no hem vingut aquí a informar, aquí venim a dir
que el vostre sector de què heu parlat, tio,
perquè estem aquí monopolitzant amb la indústria del porno.
Ara t'explico què s'ha comentat a l'Alaçut,
però sí que és veritat que amb l'accessibilitat
que hi ha en aquesta indústria
i la facilitat que tenen els xavals joves
d'estar exposat a aquest tipus de contingut...
A veure, és un experiment social molt raro, eh,
el que estem vivint. Jo crec que gent
que no hauria d'estar veient segons quines coses
s'està fent una imatge de la realitat
que no té res a veure amb el que passa amb el món dels àtoms.
No sé què en sortirà de tot plegat, però sí,
és un tema que és preocupant i això només fa que preocupar-ho
encara una mica més. Però és un experiment social molt curiós,
el fet de... Fins fa poc,
la generació de xavals joves i noies joves
no sortien exposades a aquest contingut perquè no hi tenien accés.
Però ara no és que hi tinguin accés, és que...
Lo raro és que no hi accedeixen. És tan humil i present
que és impossible regular-ho.
Ja no només és el tema del porno, eh, pensa que també hi ha un altre...
Hi ha altres tipus de continguts que són de molt...
De molt mal gust, ens estem centrant molt al porno,
però pensen la gent que passa vídeos de penya morint,
o assassinats, accidents, etcètera, no?
Hem tingut aquesta discussió de dir...
Probablement nosaltres també vam accedir a una edat
molt...
com es diu tan prana, hostia, si no em surt tan prana...
Molt primerenca, no? Més aviat. Aquest tipus de contingut
a finals dels anys 90,
però potser no tant i no per tants mitjans.
Hi havia de ser una miqueta friqui per tenir-ho, no?
Perquè no tothom tenia ordinador a casa. Els que tenien ordinador a casa
potser no tenia internet. Els que tenia internet
només els feia... Deixaven fer servir davant de seus pares.
Tu hi havies de ser una miqueta més despert
per poder evitar totes aquestes barreres.
Potser et venia capat pel teu ISP,
potser et venia capat perquè si feies servir i et connectaves
a través dels CD-ROMs aquests de Yahoo, perdona, de Jazztel,
ja no tenies accés a aquest tipus de pàgines.
El firewall toca a Ava. Hi havia moltes barreres
i un cop entraves en algun d'aquests continguts... Jo, per exemple,
era de Rotten.com. Tu coneixes Rotten? Et sona d'algú?
Em sona molt. Crec que no en vaig usuari.
Rotten era... Es va... Què sé, tio, a l'institut
es portava molt entre un cert grup de gent
que miràvem, miràvem, compartíem coses de Rotten
i de coses molt desagradables,
però tenia com un o dos continguts al dia o la setmana,
de vegades, saps? Con el qual no hi havia
el concepte StrollingFeed. Tu veies aquella foto i dius
que és el vídeo d'algú que perd el cap
en un telesilla, que no sé què, i vas veient de molt lluny,
molt pixelat, i era com la sensació d'Internet durant
unes setmanes i fins la setmana que ve, següent,
no hi havia un altre contingut. I tu, a nosaltres,
a la generació nostra, ens van defensar dues coses. Una era
que... No, tres coses. Una, que vam entrar-hi relativament tard,
és igual... Començaves a accedir a aquest tipus de continguts
als 14, 15 anys, no als 10.
Una, dos, només teníem un canal, no t'arribava això,
perquè no hi havia... No et comunicaves amb la gent
per quins aplicacions diferents. Com a molt,
hi havia el Messenger. Aleshores, si és una mica
més avispat, tenies l'IRC. Però es passaven les coses
per e-mail i això ja et requeria un ordinador. No hi havia
mediates. Avui en dia, una cosa que és desagradable, passant un vídeo
d'una persona que l'atropellen a Sri Lanka
i te la passen per Telegram, per Signal,
per Instagram, per WhatsApp,
per TikTok, per no sé què, si t'arriba, i la viralitat
creix molt més ràpid. I hi havia una tercera
cosa que no hi ha avui en dia, que també era l'escassedat.
Hi havia molt menys contingut. I llavors tu dius
la imatge desagradable de les setmanes és aquesta, i fins la setmana que ve
no n'hi havia una altra. Per tant, era molt difícil
entrenar en els forats de conill aquests, no?
D'haver dit, hòstia, m'he quedat aquí atrapat i tal,
que hi havia unes pàgines infinit, pàgines virals,
contingut que porta a una altra pàgina, pom-pom-pom-pom,
algoritmes que et recomanen més d'això. Tota aquesta
retroalimentació no existia. Per tant, estàvem una miqueta
més protegits. I ara, és veritat que hi ha
una quantitat... Segurament hi ha més contingut, no?
Però vull dir, tens moltes menys barreres d'entrada.
A mi, a tots, una miqueta és el que ens preocupa,
que és això, la gent està entrant abans
els diferents i, sobretot, sobretot, sobretot, que no...
Si s'aprofita molt, que la gent
en si no s'autorregula bé. No diuen, vinga, va, avui només
estic set minuts a Instagram. No, tios, pots estar
en un bucle de dues hores a Instagram al sofà sense fotre res.
Nosaltres, al mateix, passaria en pàgines en porno o
en pàgines d'accidents i de penya decapitada.
Per tant, és molt complicat. I protegir els
crius. D'això, hòstia, bueno, serà el malson de la nostra
generació. Però bueno. En fi, l'Ala Suts.
Interessant
tenir l'Oriol
a la conversa, que ens ha explicat la seva
nova aventura. M'agrada molt el nom.
L'he identificat com... És com vermut amb P.
Vermut. M'ha fet molta gràcia. I ens has explicat,
perquè està en un sector que em sembla molt interessant, que és aquest
d'intentar digitalitzar
la capa
més primària de la societat. I quan dic primària em refereixo a sector
indústria,
manufacturera, tradicional, agrícola.
Em sembla un sector que és molt interessant, perquè crec que hi ha una oportunitat brutal.
Primer, i ho comentava ell, el fet que
ell portava com lluitant amb diferents start-ups tota la vida i que
havia vist un munt de companyies que morien per ser rentables.
I aquestes, de per si, totes elles, eren rentables,
però no tenien absolutament ni idea de per què ni com.
Ell posava l'exemple que, divertíssim d'un senyor gran,
que la seva mètrica de rentabilitat era ser que quan
marxava cap a casa veia com els quatre palets que s'estaven
pendents per enviar al moll, com dient,
si això està aquí vol dir que durant el dia hem fet alguna cosa.
Llavors ja saps que això és la teva mètrica de rentabilitat.
Vull dir que em fa molta gràcia aquesta idea de que
hi ha un sector que és molt poc cuidadós
al detall de la conta de resultats
i en canvi les coses sembla que els disfruten bé i tenen un bon negoci
i en canvi com tots aquests, entre cometes,
matats que estem intentant rascar
les escorrialles del sector digital,
que som com extremadament milimètrics,
ho medim tot superbé, tenim com aquesta conegença
d'on gastem un euro, on va l'altre,
els nostres cash flows, tots els incentius de negoci.
I aquests no aconseguen fer empreses que facin diners.
Llavors dius, ostres, que curiós. És que hi ha un tema
que sempre se'n parla molt al podcast de My First Million, que és el de
els sectors no sexis. Si els sectors sexis,
que és el SAS bàsicament, perquè clar,
tècnicament ets superintel·lectual, sí que és una empresa que pot escalar
i que pots fitxar la gent més brillant del sector,
i mira, tinc tecnologia, faig harbiallar i no sé què, has d'anar a optimitzar molt
perquè hi ha de per si tanta competència,
tant de sector, tant de fum i inclús infraestructura,
que has d'anar a optimitzar molt perquè et surti una cosa que et surti
minament rendible. Cap dels sectors no sexis,
les feines que generalment no vol fer ningú,
tenen uns marxes de la hòstia i et permeten
poder operar d'una manera molt pobra, pobra en el sentit de
poc enteniment de les coses.
Mira, si et van bé, et van bé i no saps per què.
Poso un exemple molt concret, la família que porta
el rou al famós After, ja per aquí, per les afores de Barcelona,
fa cosa d'uns deu anys, més o menys, van conèixer el Vicenç Martí
i sempre explica la història que, clar,
és una empresa que tenia dos-cents anys d'història, que va començar amb cafès,
amb casinos, amb sales de joc, amb sales de cine després,
i després discuteix a les de ball i va acabar sent l'After aquest.
Diuen que és una empresa que fa molts milions i no saben per què.
I van a ella professionalitzar l'empresa i la van acabar
venent un Private Equity.
Ells li pregunten això i com feu calés?
Diuen que fem coses i funcionen. Ens posem a vendre entrades i la gent ve.
Però d'on ve la gent? No ho sabem.
No tenien ni idea dels costos de res, per què funcionaven les coses.
I això passa amb molta gent.
Jo conec un parell de persones que es dediquen al tema de la instal·lació
d'aires acondicionats, per exemple,
i treballen durant l'any per a empreses, però a l'estiu
fa molt més albitosí perquè ens entenguem.
I a finals d'any cobren més que jo, perquè ens entenguem,
que tinc una empresa de 20 persones. Per què?
Perquè és una feina que no vol fer ningú. Si t'has posicionat bé,
la fas molt bé, gestiones bé i ets una miqueta espavilat,
jugues amb aquests marges i cobren moltíssims.
Si cobren una vortelada, van fotre els preus que volen,
perquè tenen, més aviat, poca competència,
és un sector que va molt de boca a orella,
si vas patat de feina, la gent et vol urgència i vol avui.
I dius que et cobraria 50 l'hora, però que ho vols avui,
te cobros 100 l'hora. I patapam, i ho fan.
La gent no els discuteix. I quedant fotent, facturant,
10, 15.000 paus al mes. I no exagero.
Sembla molta pasta, però ho és. No tothom pot fer-ho.
No dic tothom que es dediqui a això, però realment són sectors
en què, si et mous bé, et muntes bé, al cap de molts anys,
pots fer això. L'últim capítol de My First Million
parla sobre la indústria dels toros, dels rodeos.
Flipes, als Estats Units, la indústria que hi ha d'això,
que només per portar un toro amb un rodeo,
hi ha una cosa que és l'appearance fee, com una comissió
per portar el toro només, que parteix de 4.000 dòlars.
Només per portar-lo. A partir d'allà, hi ha el bònus
del toro, que és el que fa que el toro
no faci. Però és una bogeria. I diuen que no hi ha ningú
que ho vulgui fer. El sector agricultural cada cop
té menys adeptes, perquè la gent que s'hi dedicava,
que era la seva passió, ha enviat els seus fills a estudiar
a les millors universitats perquè van fer pasta i tal.
Els fills no volen saber res de les putes granxes ni dels...
No, toros, aquí, els porcs i les gallines.
I ningú vol fer-ho. I si la fas bé, pots arribar a fer
molta pasta, és molt sacrifici, però si no,
si hi fots una miqueta de coco i tens un negoci
que ha estat bé, perquè famílies i famílies ho han estat portant
durant molt de temps, i contractes gent perquè t'ho porti
i tu et dediques a posar-hi tecnologia, negoci, etc.
Pots tenir un molt bon negoci, amb molts bons marges,
fer autèntiques milionades, perquè ningú vol operar
en aquest sector. I allà el Private Equity està comprant
empreses del sector agricultura i de la ciutat
i de la ciutat, i això és un dels objectius
de les empreses del sector agricultura.
No sé si això passarà a Espanya o no, però
dona a què pensar, en sector sexy versus no sexy.
Entenc que també, molt menys preocupats
pel desplaçament de la força laboral
per la intel·ligència artificial, per el fet d'estar operant
en un negoci de totxos.
Correcte, 100%. Fa falta gent encara.
És interessant aquesta idea de Private Equity,
és que la mencionem
de passada moltes vegades, però
li posem poca atenció. I és que estic veient molts
negocis que tenen una barrera d'entrada
local gran, és a dir, que
tenen una protecció geogràfica pel fet que operen en una ciutat,
no estan connectats, és a dir, que tu tens
l'apego amb la persona que té aquell negoci no pas
amb una marca transversal, i estan apareixent
franquícies que operen de la següent manera,
sinó que compren un set
inicial de veterinaris,
dentistes, aquest tipus de negocis
que estan protegits localment i que tenen la identificació
directament amb el doctor o amb la persona que opera
el negoci i que no té hores expansionistes,
i el que fan és que en compren 6 o 7, no els hi paguen
3 vegades facturació o 3 vegades i bit de, sinó que els hi diuen
que donaran 30.000 paus per això i una renta vitalícia
a un revenue share del que facturem, i creen una
petita franquícia sobre la qual ja comencen a comprar altres actius,
exemple el del dèntics o el vital dent.
Tu quan vas a un dentista, el primer que penses sempre
és amb el doctor, el doctor Bosch,
el doctor Navarro. En canvi, quan
vas a clínica o vital dent, per exemple,
el que ha aconseguit és muntar aquest subset per sobre de dir
que no, el que fem és que agreguem clíniques,
construïm aquesta franquícia i comencem a crear economies
d'escala, és a dir, comprem a la vegada la pasta
que es fica per les caries. No sé si es fica pasta per les caries,
però ho estic inventant la idea. Però aquest és el concepte.
N'estic veient molt d'això, però sobretot perquè
hi ha algo subjacent, que és aquesta idea de
són negocis que de per si ja són rentables,
aquí hi ha pasta, no són uns clients que són uns morts de gana,
però hi ha molt espai per optimitzar-los.
Agafa una mica el millor dels dos mons. Està bé, jo crec.
Volem coses d'això. Mira,
m'he apuntat a fer un especial Prevent Acuteologundiàquets,
perquè és un actor
de l'ecosistema que normalment viu,
precisament, de no tenir gaire fam.
Perquè s'explica molt bé
des del punt de vista de com operen, per exemple, el Barça i el Madrid.
El Barça se sap que fitxa molt malament,
perquè fitxa molt car i ven molt barat. Per què?
Perquè, clar, el Barça ha de tirar molt
de Cmediàtic, de la Salmi i el Crot del Món,
no sé què, no sé quantos, i aleshores
s'acaben fotent hosties com pianos perquè acaben pagant
morterades per penya com Overmars o Petit,
o Dembélé i Coutiños
i coses similars, quan realitat probablement
valien una tercera part del que hem pagat per ells.
Això és tot el contrari a un Private Equity. El Private Equity és el contrari al Barça.
Un Private Equity opera a les ombres,
directament, si ho té a l'ombra,
compra molt barat i ven molt car. La seva única funció
és comprar coses que li veuen un valor, que si l'operen una mica
i fan fusions, tipus el que se'n diu
el concepte de Roll-Up o consolidació, que compren
diverses empreses del mateix sector i les foten totes juntes per fer una empresa
per després d'això augmentar un valor i vendre-ho.
Aquest és el... amb una línia és el que
fa un Private Equity, però si vols li dediquem tot un episodi.
Vindria a ser un Florentino Pérez que si bé tothom ho coneix,
es coneix perquè té la influència, té molta pasta,
opera a l'ombra, compra barat i ven molt car.
Private Equity vindria a ser una miqueta Florentino Pérez.
I dius que al Barça no som d'aquests, nosaltres no?
No ho fem bé això? Mira, jo estic molt
desconectat al Barça, estic molt descensissat,
no sé què faré la temporada que ve. De fet, no sé ni el nom de l'entrenador
de la temporada que ve, o sigui, tornem a estar una miqueta
a les èpoques de Reixac, Anti-Hitch
i no sé qui més que ens entrenava aquelles èpoques,
Serraferrer, que feien fitxatges de merda
i pregàvem per poder arribar a entrar a l'UF.
Bàsicament, o sigui, Baticino, que ens arribaran
un parell d'anys d'aquest tipus. No ho sé, eh,
potser m'equivoco i el tio que hem fitxat d'entrenador és un autèntic,
una autèntica meravella, un revolucionari. Però no,
no en tinc ni idea, estic ja molt desconectat al Barça.
Però, sí, si hem de fer paradismes, hòstia, el Barça realment
ha estat... Seria, com t'ho diria,
tio, el Barça seria aquella empresa
que té molt marketing,
que sí, que tothom vol anar allà perquè crea escoles i tu has estat
en aquella empresa per treballar, crea escola, però no fa més que perdre pasta
perquè compra molt car i vent molt barat.
O sigui, en el seu moment hauria estat, no sé, no sé si un
Twitter o alguna altra... WeWork.
Sí, un WeWork, un WeWork.
Però hòstia, és que clar, WeWork també té les...
Hòstia, és que... WeWork és tan complicat, tio, amb el tema aquest
que el tio ha comprat Terreny, els Issa Dí,
Franquisiava, no sé si va comprar el Domín i li va vendre l'empresa...
No ho sé. Aquest era el Núñez, no? Sí, potser era
el Núñez en aquest sentit. Es podrien tirar molts
paral·lelismes entre el Barça i la cultura startup.
Tio, el que has de fer és passar-te a la Fórmula 1 d'una vegada, així podem parlar de Fórmula 1
a foc a terra. O, alternativament, podries seguir el Girona,
que està patrocinat per un gran.
Crec que t'estan fent una foto, Marc, t'estan gravant,
et veig un tio darrere teu amb el mòbil que t'està apuntant,
està fent una foto ara mateix.
Què em dius? No l'he vist. Sí, sí, sí. Aquest noi de negre,
amb uns pantalons curts i negres. No ho sé si...
T'està apuntant a tu i dic, hòstia... Mira, li està fent una...
Per darrere passa el Carlos, ara. Una salutació
al Carlos, que heu de veure. Estàs a les oficines de Goyn, eh?
Qui hauré de sortir? Posa una mica d'ordre, eh, Àlex?
No pot ser que aquí... Encara et desmalarà en contingut
abans que surti. Exacte. Digue-li al Carlos que per què no ha vingut
avui l'esmorzar? Esperem el proper...
Bueno, tot això, no sé, l'agost no sé si farem, no?
L'agost, que m'he llegut a estar a la vacances, serà complicat.
Per poc que puguem ho intentarem, però bueno,
agraïa la gent que ha vingut avui a l'esmorzar de Forquilla.
I sobretot, sobretot,
han sortit temes, eh? Jo crec que apuntaré un parell
de temes per a episodis per més endavant.
Farem... Tenen un parell d'episodis
d'aquestes recomanacions. Steve Wanks, més fresquets.
I... El que ha quedat molt clar, Àlex,
és que la gent ve amb ganes d'explicar gòsics, eh?
De treure xafarderies. Venen i ja...
És que no les hi has ni de demanar. És que som el consultori
de l'ecosistema.
La consulta del doctor Focaterra,
venen allà a explicar les seves merdes. Saps per què, no?
Perquè és la via de Forquilla.