No, clarament no estava tan preparat. Ara sí, ara sí.
No, ja veig. T'has vingut amunt. Molt bé. Dispara.
Ah, bueno, i espera, que no t'he preguntat. Espera, no, Sant Joan.
Què?
Vas tirar petardos o no?
No, no, no, ni un, ni un. Estic sorprès perquè aquest Sant Joan, no sé si soc jo o és que, clar,
estic en una altra zona de la ciutat més allunyada del centre i tot.
Però menys petardos, no, en general? Menys en els dies anteriors també no deu ajudar o deu ajudar.
El fet que va ploure molt i suposo que la gent no sortia tirant-hi tant.
I els dies després també, tio, jo me'n recordo abans. I quan dic abans, o el dia fa dos anys, eh?
No és un moment polla, vella, però que durava moltíssim, la merda dels petardos.
Dos setmanes abans ja estaven i durava un, no sé, dos setmanes més després.
Potser és veritat que en cases anteriors havíeu viscut més a prop de parcs que ara,
però déu-n'hi-do el que donava per sac la gent. Potser és que ja se n'ha adonat que això és cremar diners literalment.
Tinc teories sobre això o he estat estudiant. He estat estudiant una mica el mercat.
Perquè tu fixa't que abans, i ara sí que és un moment polla, vella, perquè ens hem de tirar una mica més enrere.
Quan anaves a comprar els petards, saps a què ara posen aquestes paradetes que semblen...
Les guixetes.
Sí, que són guixetes que semblen com les parades de la Castanyera de l'octubre, però en realitat venen petardos.
Abans, aquests eren arsenals militars o quartels de la Guàrdia Civil, és a dir, de l'embargadura.
El tipus de petardos que es venia no era una piula i una bombeta d'aquelles.
Llavors, el que estic veient, primer de tot, que tenim altres distraccions.
Com que tenim moltes coses que competeixen per la nostra atenció, no podem invertir tant en petards.
Aquesta és una opció, perquè jo me'n recordo que quan era petit...
Potser vinc d'una família de piròbans que no ho crec.
Però recordo que quan era petit tenia tants petardos que no tenia espai físic per tirar-los tots per Sant Joan.
Llavors venia la meva àvia i em deia sempre, no et preocupis, nen, que els que et sobren per Sant Joan es tiren per la revetlla de Sant Pere.
Jo, correcte. Sant Pere ara ningú sap què és la revetlla de Sant Pere.
És una cosa que no és ubicable al santuari de l'home regular de Catalunya.
I la segona és que he notat, a veure si confirmes aquesta teoria,
que mentre sí que és cert que hi ha hagut un decreixement molt gran de l'explosió de petards de retail,
hi ha hagut un creixement molt gran del que és el petard institucional.
És a dir, aquest que està promogut pels ajuntaments, els que fan molts sorolls.
Aquest jo li dic petard institucional. I d'aquests n'hi ha molts.
Però dels normalets, tio, la gent té Netflix. Ja els petardos fan mandra.
Home, les paradetes que són casernes militars, jo crec que encara és així.
Vull dir, nosaltres que vam anar a comprar una sabeta pels crius i tot això, va ser...
Arribes allà i dius, aquesta gent ha de cobrar un plus de perillositat,
perquè com se li incendi una miqueta la caseta, això peta pels aires i té el poder devastador d'una benzinera.
Vull dir, és que pot deixar un bon cràter aquí a plaça Maragall.
Colles a part, no ho sé què pot ser. Pot ser que la gent decideixi ja deixar aquesta tradició de merda dels petards,
perquè, clar, la gent que no té animals no ho entén tant.
I bueno, animals o crius o gent gran o el que sigui, però bueno, o gent hipersensible al tema dels sorolls.
I és una cosa que de criu m'agradava, però em va deixar d'agradar relativament aviat.
Ja de gran, no ho suporto. Però sí, dels dos gats que tenim, un ho va passar molt malament.
L'altre, com que és mitjor, no es va ni enterar que hi havia d'això.
D'altra banda, no sé quin... Ara em fotré un moment bolau, però podem lligar-ho amb...
Saps que els nazis estan tornant, no, Marc? Vull dir, és un fet que està passant.
Vull dir, només cal veure els resultats de les eleccions.
I com que els nazis sempre estan propagant aquesta... com és la teoria conspiranoica aquesta del gran reemplazo,
potser el gran reemplazo s'està donant aquí a Catalunya i llavors fa que la gent novinguda no compri petards.
Per tant, jo el compro, eh, el reemplazo aquest. Vull dir, si s'acabem els petards, endavant.
I que sí, com Peter Levelds deia, diu, hem de viatjar més, masclar-nos més, follar més entre cultures,
perquè així desapareixeran les races i ja no hi haurà racistes, és el final de les racistes.
Doncs mira, si també... Així acabem els racistes i amb els petards benvingut sigui el gran reemplazo.
Conyes a part de què parlem avui? Què? Déu-n'hi-do, quina tangència.
Avui és dels que m'agraden, perquè tornem... Ara com que sí, aquest és el primer episodi d'istiu oficial
que ja has gravat en estiu, tornen una mica aquestes temàtiques més lleugeres, aquests de recomanem coses,
portem merdes interessants que hem vist... Solen agradar. Aquests... L'estiu entren bé,
perquè a veure, no ens enganyem, a l'estiu tot fa més mandra i escoltar-nos encara deu fer molta més mandra.
Llavors, si escoltes una cosa més lleugera i descobreixes alguna cosa de pas, millor que millor, no?
I te l'has preparat a sobre.
Bueno, sí, sí, sí. Ahir estava fent exercici a la terrassa i jo vaig dir... Vaig a mirar què tenim demà.
Vaig a mirar si demà he de sortir de casa, perquè ahir... De fet és curiós, ahir va ser el primer dia
en molts mesos que no vaig sortir de casa per feina. Així com... Jo me'n recordo, eh?
Vull dir, el... O sigui, post pandèmia va quedar molt... Va, post pandèmia, sempre s'ha de pensar post pandèmia, no?
Però... Però, o sigui, 2020 tancat, 2021, restriccions, 2022, la gent encara estava una miqueta amb la merda aquesta,
que si no veu el micro, no sé quantos. I hi havia moltes empreses que encara estaven amb el
que no veniu a l'oficina, no quedem en persona o millor fem un mal zoom i no sé què. Va costar molt?
Potser jo et diria que fins al... Ara no me'n recordo quan vaig dir això, eh?
Però potser va ser el... El juliol del 2023, no vaig tenir la sensació de fer més de dues reunions en persona per dia,
si no vaig tornar a la realitat pre pandèmia de dir, doncs, fer sis, set reunions al dia en persona.
I ara porto uns mesos que sí, que he estat molt a ful, també és veritat que estem fent un puig de ventes
grans a l'empresa, hem preparat-nos pel semestre que ve, també perquè ens han cancel·lat un parell
de projectes grans i bueno, doncs, a córrer cuita una miqueta, doncs hem de trobar els substituts
d'aquests projectes i res, i aleshores he hagut de fer una miqueta més de puig de ventes,
però ahir va ser un dia que dic, hòstia, no tinc cap reunió, que bé, saps? Vull dir, de sortir pràcticament...
Pràcticament no, cada dia de dilluns a divendres a fer reunions i tal, un dia de quedar-se a casa
em va entrar molt bé, i aleshores això estava fent exercici i vaig dir, d'al·là on sona que tenim dos focs a terra?
Vaig a mirar-lo i clar, com que no sabia de què eren, dic, bueno va, i sí, sí, m'ho he preparat una miqueta,
per sort són d'aquests estiu, no cal preparar res, però tio, no et pots queixar que últimament
m'he preparat coses, tio, el de la fractura electrònica, Déu-n'hi-do.
Vaig a aprendre coses amb el de la fractura electrònica, i no, no em vaig atrevi a baixar-me al programa aquell,
és que em va fer molta por, és que jo no sabia que sortiria d'allà.
Responent al teu dubte, sí que hi ha programes de facturació electrònica gratuïts,
m'he trobat no un recull, si de casa els posem a les notes de l'episodi, perquè...
Però que vas anar a GitHub i vas anar a GitHub i vas seguir a buscar fractura electrònica, a veure que sortia o no?
No, no, seria el seu, però no, no, no, mira, com que ens ho vam mirar, nosaltres hem fet els deures,
vull dir, a Marsbeis ens ho hem mirat perquè hem dit, collons, això ho hem de tenir d'aquí un any,
perquè tenim clients que facturen més de 8 milions d'euros anuals i per tant és millor que ja ens ho anem mirant,
parlem amb la gestoria i anem implementant el que s'hagi de fer d'aquí a final d'any, no?
Vull dir una miqueta el que vam dir, sense pressa, però sense pausa, i ja està,
i llavors vam estar mirant per veure quins software s'hi havia, vaig trobar una entrada al blog de Holdet,
que bàsicament Holdet ja et diuen, eh, i nosaltres ho fem, però bueno, si no vols pagar Holdet i vols mirar si hi ha alternatives gratuïtes o més,
o més, anava a dir de la localitat, però Holdet són de Barcelona, però bueno, ara que ja s'han venut,
doncs bueno, doncs igual, vas a buscar, a veure si pots ajudar una empreseta una miqueta més petita, no?
Igual que fa deu anys o així, doncs hauríem contractat un quipu, doncs a veure si hi ha el quipu del 2024, perquè ens entenguem.
No pot ser tota la vida a l'Underdoc.
Bueno, igual parlem d'això després. Què, comencem per llibres o podcast?
Va, per podcast, va, per podcast.
Vinga, doncs, va, et sembla, un fem un cadascú o què? No...
Jo aquí... Va, va, va. Va, va. Va, comença que te l'has preparat. Va.
A veure, he de dir que tinc dos nous i un antic, un antic que m'ha fet negarata sorpresa, una tornada amb força, val?
Començo pels nous. M'agrada molt, m'agrada molt i començo per un que no és de business, que ja que els altres dos ho són, començo pel que no és de business.
Conan O'Brien et diu alguna cosa, aquest nom? Absolutament res.
Va, perquè clar, perquè no és del món de la tecnologia. Conan O'Brien tenia un late night show molt famós a Estats Units, un tio bastant esperpèntic,
és d'estendència irlandesa i aleshores té... Com es diu això, tio? Ginger. És pel roig i és molt graciós.
I ell sempre juga la carta aquesta de pel roig, loco, irlandès, alcohòlic i aleshores tenia un talk show que amb el que jo vaig créixer,
doncs, a principis dels 2000, a l'època de la uni, el vaig enganxar.
I li havia perdut la pista, la veritat. I vaig veure que ara té un podcast que està força bé que té dos formats, val?
El que és Conan O'Brien Needs a Friend, que és Conan O'Brien Necessita un Amic, val?
I llavors aquí parla amb gent hiper famosa, fet amb l'episodi en què vaig descobrir que entrevistava Melinda Gates,
però per allà ha passat tot Hollywood i la resta de gent famosa a nivell universal, val?
I després té l'altre format que també m'agrada força, que diràs quina esmonteria que és Conan O'Brien Needs a Fan,
que és això, que no? Que Conan O'Brien necessita un fan. I el que fa és trucar a gent random de la seva audiència,
que s'ha apuntat, val? Bueno, truqueu-me a mi que tinc alguna cosa interessant per explicar.
I s'urgen amb aficions molt totxes, saps? Reparar... és a dir, penja què he sentit?
D'un tio que reparava catifes i estores amb estil del Nepal, però el tio viu a Ohio, saps?
Una altra que és traductora de 12 idiomes, doncs si has de tenir alguna cosa així bastant fora de lo comú,
o una parella d'ex mormons que explicaven la seva transició de deixar de ser mormons
i tornar a beure o provar l'alcohol per primer cop fotent-se un cubata al lavabo, saps?
Amagant-se dels seus fills a l'edat de 40 i no sé quants anys, saps? No sé, experiències i històries molt divertides.
El tio és extremadament divertit. La veritat, jo soc molt fan del seu estil d'humor i també és molt incorrect.
Vull dir que no és allò que dius, hòstia, per ser un tio ja està granadet a nivell d'edat.
No és allò que dius, bueno, ja va fer bromes fàcils i no sé què. No, no, no, no, no està en un pèl.
I a mi això m'agrada, per tant, aquest el recomano com a podcast estiuenc de començar a escoltar coses d'humor en anglès.
A més, si algú també vol millorar el seu anglès en aquest sentit, crec que és un podcast molt bo, parla molt clar, s'entén molt.
Tot i que podria pensar que hi ha slang, no n'hi ha tantíssim. Jo m'ho passo molt bé, si al gimnàs és...
De vegades he de parar de fer exercici perquè m'estic partint la caixa.
Episodis llargs o curts?
Hi ha llargs i curts, eh? Hi ha la mitja oretes i els més llargs potser jo crec que no arriben en una hora.
Però els que parlen un fan i tal crec que són mitja hora com a món. Però no són llarguíssims. A mi se'n fan curts, de fet.
I col·lecció d'antics? Hi ha deu temporades?
Doncs t'ho hauria de mirar. Si vols t'ho miro, però...
Bueno, no ho sé. Com que en van traient bastant sovint, no sé si deu ser... Potser és diari, eh?
Digna tonteria si dic que és diari. Però no m'ha passat. De fet ara l'he obert i n'hi ha un altre, saps?
Si parla amb una persona de Halifax, una persona que es diu Caleb, i que parla sobre temes de lubricació.
Vés a saber, saps? Vull dir, potser és una persona que dedica a lubricar màquines o al contrari, que produeix lubricants naturals amb oli de no sé què.
Vés a saber. Aquest episodi, aquest podcast és tota una caixa de sorpreses.
No t'ho sabria dir i com que no se'm dona molt bé això de fer dues coses a vegades, no ho miraré ara, però qualsevol cas.
Ja no m'he quedat sense episodis.
Simplement que a vegades em dona molta ansietat començar un...
Ansietat no és la paraula, però no sé què em dona.
O sigui, com molt malestar emocional començar un podcast que té moltes temporades perquè sé que mai el podré escoltar sencer.
A mi això em va passar, de fet, l'últim... No, això ho vaig fer amb la sotana i ho vaig fer amb el búnquer.
I vaig dir, dic, mai més. Perquè ho vaig intentar, la sotana ho vaig portar bastant bé, perquè al final no eren tants episodis,
però recordo escoltar-me'n dos o tres al dia per arribar fins al primer.
Però clar, és veritat que ja... D'això fa molts anys i per tant encara realment havia de tirar quatre anys enrere, potser.
Però el búnquer, tio, Déu-n'hi-do, m'ha hagut de menjar molts perquè és diari.
I després ja no ho he fet més.
El problema és que no val la pena. És que no val la pena, Àlex.
Exacte, no val la pena. No val la pena, sí, t'has de quedar més tranquil. Tu serveix de dia ara i ja puc descansar tranquil.
Clar!
Però has de batallar contra això, tio.
Però quina merda de sanity check és aquest de...
Has de batallar contra això.
T'has d'escoltar 400 hores de contingut que no t'aprotaran. Potser sí que t'aporten, però és que en realitat no.
O sigui, la curva de felicitat s'aplana moltíssim. Són moltes hores de contingut per molt poc retorn.
Exacte.
Però sí, has de fer que allò tot serveix. Llavors ha d'haver-hi altres maneres d'enganyar-lo.
I en aquestes jo et porto un podcast ara també que té 9 temporades.
Per si et semblava poc el que tenies tu. D'acord? Aquest ja posem més mal al món. No, aquest està bé.
A veure, jo crec que mai te n'he parlat. Diria que no, però no és nou. De fet és molt antic.
I jo crec que igual aquest podcast va començar el 2015 o una cosa així, jo crec. Vull dir, és...
T'he recorregut i ja ha deixat d'operar. És a dir, és un paquet tancat.
Està esponsoritzat o esponsoritzat o promogut o la productora és Red Hat.
Es diu Command Line Heroes. I el que fa és que et porta amb històries curtes i no tan curtes
a través de nou temporades per tota la història de la computació personal.
A veure, per què està bé? Està bé perquè jo penso que, a veure, al final del dia...
La gent ens escolta perquè parlem de coses que possiblement no pot parlar amb el seu marit o muller.
Perquè, si no, el faríem fora de casa i els nens li deixarien de parlar.
I pensarien que el seu pare o la seva mare ja no és guai. Llavors ens escolten a nosaltres,
que ningú ho nota, i poden tenir com aquestes converses nerds amb algú.
Jo ho faig al mateix, eh, quan escolto podcasts. Vull dir, no sóc culpable.
Malgrat que no tinc ni marit ni muller, però si en tingués estaria a les ous, així que segur que ja va bé
que començés a practicar. Llavors, crec que una molt bona opció és per començar a introduir
el teu marit o muller en aquest món, que ara que marxeu de vacances en el cotxe,
allò com per error li comencis a posar aquest tipus de contingut.
Perquè jo penso que la història de internet, de l'ordinador personal en si mateix,
segurament explicat així tal com raja, és una mica avorrida.
Però aquesta gent li posa com al factor èpic. I hi ha una producció brutal.
De fet, la web és espectacular. I la pasta que s'han deixat en produir aquest podcast és increïble.
De fet, evidentment, sponsoritzat per Red Hat, ells ni corten ni pinxen.
Estan allà com una mica passivament, eh. Però és molt bo.
És molt bo. És un podcast que està claríssimament comissionat per ells i expliquen el perquè internet
ha nascut centralitzat, quins són els pros, quins són els cons.
Inclus, entren bastant en tecnologia també i toquen diferents temes com les xarxes socials, el gaming.
Està molt bé. I sobretot posen noms i codnoms a la gent que hi va participar.
De veritat, jo, per a tots aquells que vulguin introduir el seu estimat en el món que a ells els hi agrada
i amb el que enardeixen, crec que és la millor manera per fer-ho.
Perquè si comences amb els facts i comences a explicar aquestes coses,
avorriràs i et quedaràs sol. Et divorciaràs i perdràs la custòdia dels fills.
Llavors, el que s'ha de fer és això, és començar a entrar en temes entretinguts
pels quals, a poc a poc, vas introduint el concepte i allò de manera indirecta i implícita
va creixent en el teu estimat o estimada.
Llavors, crec que és una bona manera per aquest estiu per començar a fer créixer l'amor i la passió
per la tecnologia i el computer science en el teu altre jo. Com ho veus?
És boníssim, boníssim. Home, dues coses.
Un, m'ha explicat la curiositat, és probable que me l'escolti.
Dos, m'ha fet gràcia això que mencionessis que és un podcast comissionat.
I això és una cosa de qual, mira, potser algun dia n'hauríem de parlar,
però diuen que és una molt bona estratègia de fer branding, de fer estratègia de marca,
que és la de no posar el teu nom al podcast, o sigui, el nom de la marca,
sinó que comissionar un podcast sobre algun tipus de contingut que li interessa també la teva audiència.
És a dir, si tu ets una marca de cadires i de ratolins i mouses, dispositius de gaming,
fes un podcast de videojocs, però d'alguna cosa molt específica, de videojocs,
perquè això atrauràs la mateixa gent que et compra.
Si tu ets Vodafone, doncs fes comissionar un podcast sobre la història de la telefonia mòbil,
per dir alguna cosa, però no posis allà que és de Vodafone i tot això.
I es veu que això ha funcionat força bé durant els últims anys.
S'ha de veure, i això potser obro un meló que no m'agradaria tastar avui,
perquè dona per un o dos episodis que és el tema de la publicitat encoberta.
Fins a quin punt és contingut, fins a quines publicitats encoberta,
la publicitat en podcast no està tan regulada com en xarxes socials,
on sí que has de marcar explícitament quan és una col·laboració.
Vull dir, s'hauria de veure. Va haver-hi una miqueta de polèmica l'altre dia a Twitter
per algú que posava que cobrava la gent que volia parlar en el seu podcast.
De tant en quan, feia un episodi a qui arribava típic ponent que es proposa,
l'agència de Piar que diu que podria entrevistar el CEO d'aquesta empresa
pel qual treballem, diu que això és un contingut patrocinat, té aquest cost.
Però aquest tipus d'episodis no traspassa cap a l'usuari final, cap a l'oïent.
Per tant, l'oïent no sap que és contingut.
Si és contingut patrocinat o no és patrocinat, ho deixo aquí.
Passem al següent si de cas, l'altre que m'agradaria recomanar que el vaig trobar de retruc
d'haver fet la prova Audible, que avui me n'he adonat que no he deixat de pagar,
malgrat que he deixat d'usar, que em vaig comprar un llibre sobre adquisicions d'empreses.
Ana havia parlat d'aquest llibre, quan vaig parlar de tot el tema de provar Audible i tot això.
De fet, ara tranquil·lament n'estic obrint l'aplicació perquè dic que me n'he adonat que estic pagant
i no estic fent servir, que era el llibre, era l'art de vendre la teva empresa.
I així com el llibre, interessant, però no em va acabar d'enganxar per com estava narrat
i perquè potser li he de donar una segona oportunitat als audiolibres,
el podcast l'estic trobant més interessant. Potser perquè és format podcast, és menys rígid.
L'autor està més de xetanà, més dinàmic i tal i van explicant les històries d'empreses que es venen.
Pelts i senyals t'expliquen tot, és extremadament tècnic, pot ser molt avorrit per la gent que no està al sector,
però si a tu t'interessa saber les negociacions de com començar a negociar un M&A a partir d'un partnership,
a partir de rebenta o a partir d'afiliació o fent porta freda o a través d'un broker.
Després quan es venu l'empresa, com negociar les clàusules de si t'has de quedar o no, quant de temps, quant val això,
altres tipus de coses o com fins i tot has de vindre una persona important a l'empresa que t'ha comprat, fer-hi carrera.
Està molt bé, és un podcast que cada història és diferent, són episodis més aviat curtets.
Quan n'has sentit tres seguits, la veritat és que cansa perquè és massa tecnicisme i són densos,
però déu-n'hi-do, m'agrada molt perquè és com un business case cada episodi.
Si a tu t'agrada, a mi personalment el tema de M&A m'agrada molt com a aficionat.
És un podcast que s'hauria d'ensenyar o fer escoltar obligatoriamente a la gent que estigui fent MBAs.
I tu què faries si et compressin Mars Bays?
Això ja ho parlaré en un altre episodi, quan tinguis les novetats.
Quan... no ho sé, és una cosa que s'ha d'anar parlant de manera regular amb els socis
per si algun dia mai això passa o passés o se't doni oportunitat.
Però són una resposta molt llarga. Portem tres podcasts recomanats i portem 24 minuts registrats.
No anem a bon ritme. Deixem-ho per un altre dia i deixem aquí el suspens.
Interessant. Anem pel segon podcast, o no?
Vinga. Ara pel meu segon. Abans, amb els Command Line Heroes...
A mi una cosa que em molesta, no és que em molesti, és que em confon.
Oh, home, t'inquiet. Crec que en els últims anys, per algun motiu,
s'està confonent la tecnologia amb el computer science.
És a dir, qualsevol cosa que olori a 1 i 0 se li dona el banoplàcit de la tecnologia.
En canvi, un tio que està muntant un reactor nuclear modular que els microreactors que es diuen,
aquest tio fa coses industrials. Aquest tio fa tecnologia de la hòstia.
La definició de tecnologia s'està movent cap a un lloc que no m'agrada gens.
Els meus amics pensen que una red social que t'ajuda a buscar companys per jugar a paddle
té més tecnologia que muntar un reactor termonuclear.
És veritat, és la realitat, està passant. No és que molesti, però em té com confós.
Crec que ens pensem que tot el que passa al telèfon ja se li posa la coletilla tecnològica.
Les empreses més casposes del món, simplement pel fet que tenen una app,
ja t'estan portant la tecnologia. I això és un tema que em té una mica preocupat.
Penso que aquí algú ha de fotre les coses. No viurem d'aplicacions que ens donen receptes
per fer pastrami. No anem bé així. Algú ha de fer coses interessants.
Hi ha aquest podcast que està molt bé, que es diu S3.
El tio està principalment a YouTube, però també té branca per tot arreu.
El que fa gràcia és veure'l perquè va a les fàbriques
i t'ensenya molt el que estan fent els fundadors que entrevisten.
Què fa? Aquest senyor està buscant gent que està intentant...
Són aquests que jo us dic tecnoindustrialistes.
Gent que està fent coses amb molt de tecnologia industrial,
però amb una capa tecnològica brutal. Per mi aquesta és la veritable tecnologia.
Els que canviaran una mica el món. Fa poc que va entrevistar el tio a Terraform.
Té un punt molt interessant de dir qui té una font d'energia
que és una mica imprevisible i ingovernable i quin és el mecanisme per guardar aquesta energia.
És una cosa molt contraintuitiva i té un procés superinteressant
per convertir energia que surt de les plaques solars amb gas, amb una cadena carbonada.
I sorprenia que fa coses molt boges, com algú que es pensa
en com fer criogènics reversibles, el del reactor nuclear, de robòtica,
motors d'avions que funcionen amb tecnologia elèctrica...
Surt coses molt boges. I m'agrada perquè veus realment
que hi ha penya que està fent tecnologia de veritat i que està somiant
en fer coses increïbles. Per què dir avui? És això. Qualsevol aplicació
que tothom li posa el cognom de tecnològica,
que ha fetxat un programador que just sortia d'un bootcamp
perquè li faci el seu primer mpp. És tota la tecnologia que té.
I aquí veus que hi ha gent que està intentant ser el següent Rockefeller,
com el següent industrialista del segle XXI. I m'agrada.
Perquè penso en aquest tipus d'empreses i no veig res
que s'hagi pogut fer mainstream. I hi ha una oportunitat de la mateixa manera
que va haver-hi una oportunitat amb companyies de software més pur
de desbancar inconvents, com hem vist que ha passat en els últims 20 anys.
Diuen que hi ha una oportunitat ara en aplicar tecnologia
en sectors industrials per desplaçar coses que semblen ara dia indespassables,
com el seu dium va fer al CoA. Aquesta és la idea.
Què et sembla, Àlex? Massa troxo, tio. No és el meu sector.
És lleuger, eh? És lleuger. Sí, val.
Cortets, eh? No són molt llargs. M'ha interessat molt el CoA.
Aquest no tant. Aquest no. Aquest no ha agradat.
L'Àlex no li agrada el Deep Tech. L'Àlex vol fer aplicacions de paddle.
Jo vull fer putes merdes de SaaS i ja està. No, no és per això.
El meu cervell tampoc dona per molt més. Vull dir,
suposo que té molt més component,
has de saber molt més, de física, de química, d'indústria, etc.
I bueno, em perdria bastant més.
I prefereixo reforçar les coses que sí que m'interessen.
I oh, que conec! I aleshores poder-li
extreure més suc. Però qui sap, eh? De vegades em sorprèn que m'hi atingui
escoltant coses que no tenen res a veure amb el meu sector.
I la última recomanació que és un podcast que torna, per mi torna amb molta força,
després d'haver passat un període llarg de transició,
d'avorriment, de falta d'idees i de tornar-se en la caricatura de si mateix,
que era el podcast de Basecamp. El podcast que es diu
Rework. Després de l'episodi de crisi que va tenir
Basecamp fa 13 anys i després de...
No sé si és que han estat molt concentrats en la seva feina,
en la tecnologia que fan, en els productes que desenvolupen i tal, que van passar
una època molt avorrida de podcasts on estaven entrevistant
a gent que no aportava res, que era simplement...
Doncs anem a entrevistar clients nostres i van passar de dir coses molt xules, molt interessants, molt transgressores,
a de cop i volta. Bueno, anem a entrevistar una persona que té una
botiga de canaris aquí a Taxonville
i fa servir Basecamp. I dius, home, el
contrast ha estat molt heavy i aportava realment molt poc valor
a l'audiència. I després van fer un refrito de
anem a comentar els episodis dels llibres que hem escrit,
comentem-los avui en dia, a veure si encara, diguem, són...
s'aguanten o no s'aguanten. I vaig deixar-lo d'escoltar, el podcast, la veritat,
vaig deixar-lo d'escoltar perquè vaig dir que s'ha convertit en la caricatura de si mateix. Ja la gent
de Basecamp, per bé que els hi adormim molt, són bastant de caricatura de si mateixos,
però l'últim any o així he de dir que m'han sorprès
molt positivament perquè han tornat a treure i per fi han tornat a les opinions
fortes. Per què? Perquè segurament s'han recuperat a nivell de negoci,
segurament s'han recuperat a nivell de reputacional, ja han passat la tempesta aquesta que van
tenir el 2021, t'han llançat nous productes
i fan molt bé una cosa, que és un concepte que vaig aprendre fa molt poc, que no se t'ocuparàs, que és el
founder led marketing. Per bé que tu tinguis un equip de marketing a l'empresa,
els founders són els que han de ser els amplificadors o els portaveus
de la marca. Jo crec que és una cosa que és evident,
però moltes empreses se n'obliden d'això i o no ho fan servir.
Aleshores, per tenir un market molt més autèntic, un marketing, perdó,
la gent de Basecamp sempre ho ha fet molt bé. I com que últimament han tingut
moviments estratègics molt interessants, molt trencadors, ja no només amb el tema
de l'aplicació de Hey, sinó quan van fer la polèmica de
baixar amb el cloud, que hòstia, han estat com una gran empresa super vocal
amb el tema de sortir del cloud, amb el tema de acabem també amb la
l'esfíxia financera del SaaS
i de les subscripcions, que ara tornem al model de pagar un cop
pel producte i ja està, que entre tot estan traient aquesta sèrie de productes que es diuen
ones, de donar alternatives open source
a sistemes que estaven molt enrevejats
i que potser no és que siguin super trencadors, però sí que conceptualment
són diferents com totes aquestes sistemes que estan traient
al DHAC per configurar-te un Linux
amb una línia de comandes, la seva pròpia eina de deployments
que tenen i coses així. La veritat és que jo ho estic veient
com hòstia, que bé, torna a ser contingut que et fa pensar una mica,
que et fa tremolar els fonaments d'Internet, fa tremolar els fonaments
del software i de la indústria per dir, ojo, que aquesta gent
en rau moltes coses, que ens hem deixat endur pel SaaS i realment hi ha software
que s'ha de pagar un puto cop i ja està. I ells s'estenduran, no només
t'estan donant aquesta opció, un software que té molt valor, que tu pagaria
subscripció per això, com és un chat, Campfire, però al final
tots paguem per Slack o per Teams o per HipChat o el que sigui, no?
Doncs no només compres el software, sinó que a sobre tens accés al codi.
O sigui, això em sembla bastant trencador perquè dius, per 300 pavos
podem comprar un chat de primera classe, està fet en Ruby,
per tant, és una cosa que podríem utilitzar a nivell intern per o
ens el fem propi o simplement per nivell de formació, pots veure
codi que ha escrit el mateix puto de hack, i ja està.
Crec que és una cosa que està molt bé el moviment aquest de sortir
del cloud. Hòstia, és que quan veies les xifres que tocaven aquesta gent
de pasta que s'estaven deixant cada mes, no sé si era un milió de dòlars
en cloud i posant-s'ho ells en local gastaven
70.000 dòlars, és que la diferència és astronòmica.
Clar que són casos molt específics, s'han d'estudiar i evidentment
també hi ha una part de marketing, segurament hi ha més pa que formatx
en algunes coses, però m'està agradant
que torna a ser un podcast que me l'escolto atentament, no allò de bueno, no tinc res millor a escoltar,
sinó que és com un vaig a veure el d'aquesta setmana, de què va, perquè segur
que té opinions fortes i té coses que et fan pensar.
Molt bé, em trec el barret perquè hem tornat
a fer viva la flama
dels petits negocis a internet que volem
tombar l'estatus quo. Ah, noi, no sabia que ja tenien el primer.
Això de ones.com, ara ja està el de Campfire,
que és el de chat, oi? Ja es pot comprar això, no?
Correcte, i entre un altre que és per publicar-te els teus propis llibres,
que s'hauria dit Wordbook, si no me'n recordo malament, i
fa bona pinta, jo no ho faré, però bueno, és perquè
publicar llibres a internet és un truño i sobretot
les editorials et demanen coses molt absurdes com a tenir una llarga de mínima,
a tenir aquesta proporció d'imatges, tu vols fer els llibres com els que es feien
ells, com el de Rework o Remote No Office Required, que són llibres que al final
són compendis de post de blog i que són molt visuals i que
bueno, que diuen és que algun d'aquests el vam haver de llargar, volíem que fos més curt, però l'editorial
ens va obligar que tingués mínim 500 pàgines. I si nosaltres
volíem que en tingués 482, què? Doncs amb això ho podràs
fer i et donem tot el cicle de vida de la publicació d'un llibre
a internet i au, saps? Bueno, per curiositat li fotré
un vistassop, i mai se sap, però Déu-n'hi-do, jo que he passat pel procés
d'escriure el llibre, per sort no vaig tenir tantes restriccions,
però puc entendre que altra gent hagi patit molt aquest procés.
Un podcast que has reviscut, eh? Què més em portes?
Jo no et porto un que has reviscut, mira, a veure. Ah, potser t'interessa
aquest, aquest sí que t'interessarà. No, el podcast no t'interessarà,
ja t'ho dic jo que no, però t'interessarà la idea, ja veuràs.
Ja de fa molts anys, tio, per cert, que he entrat aquí a guants.com
i no puc, els meus ulls no poden parar de veure
onze.com, és un domini que s'ha perdut. Exacte.
Això és com el que diuen, hòstia, han obert un Zara-home i no hi ha
Zara-dona, no? Exactament el mateix. Fins aquí la meva aportació del dia,
ja està. Fins aquí conversa de bar, endavant. He canviat el tap
i ara ja no ho veig, eh? Doncs mira, ja feia
molt temps, de fet ja fa anys, eh? Per mi, personatge històric està
a la meva llista d'aquella que tinc de gent que ha influït en el meu pensament,
un economista americà que es diu Noah Smith, no sé, potser et sona, eh? Sí, sí, sí.
Sí, el dels conills, que no sé per què sempre fa imatges de conills i coses, no sé per què.
Bueno, no sé exactament. És un home que m'ha ajudat molt
a entendre, sobretot, la política exterior i la cultura americana
des d'un punt de vista molt economètric.
I és un tio que m'agrada perquè, independentment de com pensi
o de les seves opinions, és un tio que t'explica les coses molt clares, no?
I sempre va a buscar les dades com un
mecanisme d'últim recurs, no? I diu, mira, jo, si vols, t'explico la història que vulguis,
però les dades són aquestes. I és una persona molt interessant, crec que fa aquesta feina molt ben
feta. Fins aquí tenim Noah Smith. Llavors, fa uns mesos
vaig veure que el tio per sempre parlava d'un podcast. Però és allò que a vegades
vas llegir i t'oblides del complement accessori perquè ja, no ho sé,
tot el tema de la publicitat digital i la poca atenció que tenim crec que a vegades
fa escrol ràpid mental. Però un dia, no sé per què, mira,
deuria estar dèbil, la meva carn estava dèbil i vaig caure, no? I vaig mirar.
I vaig veure que tenia un podcast, potser et sona el personatge,
perquè va ser un que em sembla que va ser un dels cofundadors de Product Hunt,
que és un tio que es diu Eric Torenberg. Sí, em sembla que va ser,
si no va ser cofundador, va ser early founder, però sí, sí. I és un tio bastant vocal
per les Amèriques al West i va muntar una espècie de network, com el que volem
muntar nosaltres aquí a Catalunya, però el va muntar ell a Estats Units, que es diu
Turpentine Media, que, per cert, fa una cosa molt interessant,
que aquí ho deixo, consell per qui li pugui interessar aquesta idea.
Em sembla com un growth hack bastant interessant i és que en els seus podcasts
ell el que fa és que sempre posa Bye Turpentine Media,
però el nom del podcast el posa entre cometes i això què et dona?
Si et fixes, la vista per defecte de totes les aplicacions de podcast
és que estan ordenades alfabèticament els shows i els seus sempre surten els primers.
Grow hack. Brilliant, perquè jo poc a poc em vaig escoltar
amb diversos d'ells i veia que tots estaven a dalt. Com pot ser que et siguin tots a dalt,
si tens uns noms raríssims? I és per això,
és perquè el teu posa cometes. Ben jugat, Eric, ben jugat. Molt ben jugat.
A l'Eric, un dels podcasts que té en el network
que no me'ls he escoltat tots, evidentment, és un que es diu Econ
102. No és 101, o sigui, no és allò
el més bàsic, bàsic, bàsic, sinó que és una miqueta més avançat.
Llavors, sí, t'agrada l'economia internacional, vols entendre
una mica com funcionen les coses en el món. Anem a dir quines són les palanques socials
que mou en l'economia. Fa un podcast setmanal amb el Noah Smith,
que, per cert, és un tio bastant engaging, a mi m'agrada molt,
i potser això és un gust personal, i ajudarà a entendre per tots aquells
que l'economia ens cau potser una mica més lluny perquè no
som del sector i el més avançat que sabem
és index a capital, que ens hem d'indexar i oblidar-nos de tot. Si vols una mica més
a profunditat que això, el que podries fer és escoltar aquest podcast perquè t'ajuda molt
i sobretot ara que venen les eleccions americanes, t'ajuda molt a entendre el pensament americà
i què és el que influeix la cultura més occidental del món.
Fins aquí la meva tercera recomanació. Sona de collons, tio, la veritat.
Aquest m'ha interessat força. Sí, l'Erik Tolenberg fa molts anys que el segueixi
a Twitter, una persona força interessant. Es nota que és una persona de producte,
de comunitat, i aquest growth hack està molt ben trobat.
És d'aquelles coses que suposo que... Perquè els que tenim un podcast
fem servir un distribuïdor de...
Jo, pel podcast de Mars Base, que vaig servir Buzzsprout,
qui ja t'ho envia a tots els canals? Clar, tu no...
Pel fet de posar-ho només a Buzzsprout, no saps les regles de tots els canals on ho envia,
que si Amazon Podcast, que si l'aplicació d'Apple, que si Spotify, etcètera,
per tant, no pots optimitzar per a cadascun d'ells, tot i que al final optimitzaries només per dos,
perquè només amb dos o tres tens el 80% de la quota de podcasts del mercat
i això és ben sabut. Però és veritat que ja no vas a optimitzar per Amazon,
ja no vas a optimitzar per Apple ni per Spotify, i potser ho hauries de fer,
hauries de trobar aquests petits hacks perquè et donin una miqueta més de...
Li poses el thumbnail diferent, en aquesta plataforma funcionen les cometes,
en aquesta no... No ho sé, segur que hi ha un cert art aquí
que segurament funciona pels podcasts més escoltats o més populars,
però bé, déu-n'hi-do. Si una miqueta com nosaltres el que vam fer amb Apple en el seu moment,
això es perd quan fa servir un intermediari en aquest sentit. Per tant, jo crec que
té una miqueta el seu secret aquí i hòstia, una miqueta de saber
un nivell superior al que conec d'economia
m'aniria força bé. O sigui que aquest també...
Aquest també me l'apunto. Per cert, he mentit.
Ara m'he adonat que he mentit. Per què?
Si bé cert que vaig descobrir el podcast a través del link del
Noah Smith del Post, la network no la vaig descobrir aquí.
Ara m'he recordat. La vaig descobrir... Això és curiós, eh?
A vegades la teva feina fa coses. Perquè em va escriure una persona que tenia un podcast
que es deia The Leader Series, perquè això va venir a través de customer support, eh?
Perquè ara no recordo quin problema tenia. I jo sempre,
per curiositat, sempre miro qui és i què fa i a què es dedica. Sempre hi ha gent
interessant. Vaig extendre una conversa de customer support
amb una persona que tenia un podcast de Fórmula 1.
Aquest venia d'un network, però tenia el podcast hospedat a RCS.
I jo era com, que raro que ets d'un network i tens aquell podcast.
I jo vaig mirar i vaig veure que era Torpentine. I vaig dir que és raro.
Jo vaig entrar a la network i vaig veure que era l'Eric Torpberg.
I va ser així quan vaig descobrir Torpentine.
I me'n disculpes per haver donat uns fets que no eren braços, malgrat que ningú ho sàpigués.
Jo ho comento. Torpentine és aquella paraula que sempre que la sento
la busco, perquè no me'n recordo de la traducció.
I a més, mira que hi ha cançons de...
Una cançó surt, no? Em sona que hi ha una cançó de Bad Religion
que ho diu. I busco... No sé què collons...
O sigui, no sé per què, no ho retinc i se m'oblida el moment.
Si ara mateix no et sabria dir què és Torpentine, quina és la traducció.
Però bueno... La cançó de You, de Bad Religion,
que era una de les famoses del Tony Hawk's Pro Skater 2,
diu aquesta paraula, és quan la vaig descobrir en 13 anys.
I vaig dir, hòstia, aquesta paraula què collons vol dir? Vaig buscar irregularment.
Unes vegades l'any busco Torpentine i se m'oblida. Torpentine és resina, no?
És resina? Tu imagina. No ho sé si és resina. Em sona que és resina.
Resina és... És igual. Però pot ser un sinònim.
Jo diria que és més com un... És un merder, no?
O és que no ho sé. És el que em ve ara al cap.
Mira, definició. Torpentine, i tradueixo amb català,
és un fluid obtingut per la destil·lació d'una resi...
Ah... Trementina. Fluït obtingut per la destil·lació d'una resina.
Uf... Jo pensava que era resina. Aguarras mineral
Trementina. Però què hòsties és això, Marc? Aguarras.
Hòstia, imagina't. Quina cosa més complicada.
Bueno, dit això, ens hem anat una bona estona parlant de...
parlant de podcast. Proposo tallar aquí i deixem els llibres
per un altre dia, què et sembla? Deixem els llibres per un altre dia.
Sí, senyor.