Vull endreçar una miqueta els meus pensaments que tinc moltes coses
Tu has dit que tenies coses també de tema partnership i tot això,
hòstia, un episodi ben parit manual de partnership, igual,
He preparat l'episodi i flipa,
i de fet ja estic gravant avui et guanyo Amb què em guanyes?
Et guanyo que fa 3 minuts 33 segons que estic gravant M'has guanyat per 3 minuts
33 segons de diferències, sí.
Estem en l'aire? Estem flotant.
Potser que parlem de la gran novetat. La gent té ganes de saber.
El poble demana explicacions.
Potser que comentem avui el nostre partnership.
Parlem, perquè jo vaig posar un tuit una miqueta com dir-ho,
donant una petita pista.
Molta gent atenta com el Carlos el van pillar, consta que hem rebut whatsapps
privats i gent preguntant, uh, què hi ha aquí?
Hi ha coses que s'estaven cuinant des de feia un temps.
La gent ens ha pensat també, bueno, ens han comentat, ah, hòstia,
això feia molt de temps que ho buscava. No, no, no, en realitat aquest ha anat molt ràpid.
El que busquem des de fa molt de temps és el de Matller, d'acord? Però...
I el vam tenir a tocar. El vam tenir molt a prop.
Però és aquestes coses que no saps per què no acaben de sortir? I no va sortir.
Però és que el teníem, eh? El teníem. O sigui, jo ja veia els vales de descompte.
Jo ja navegava entre carbassons i cebes, però res, no va haver-hi partnership.
Jo tinc unes idees i per això proposo o he proposat avui de fer un episodi explicant,
com es fan els partnerships i sobretot com no es fan els partnerships,
i segurament aquí tenim la raó per la qual no ha funcionat amb,
el llei, no ha funcionat amb tantes altres coses, amb altres iniciatives,
no amb foc a terra, perquè en realitat, si no m'equivoco, Només ho hem provat
amb dues empreses i Parlem hem firmat i Mavellé no.
Per tant, tenim un success rate del 50%, que és altíssim. Si dius, pares a pensar.
Però bé, res, que hem signat un partnership amb ells, amb la gent de Parlem Tech,
que és una divisió nova orientada a empreses, que faria oferir certs serveis
orientats a empreses que ja els detallarem o ja els trobareu,
ho posarem a les notes d'episodi i tot això,
ja veureu que ja ho hem anunciat i a poc a poc, ara estem trobant una miqueta
la fórmula de com comunicar-ho.
Per què ho hem fet? Perquè creiem que hi ha una certa afinitat entre el públic
que busquen ells i el que...
I la potencialitat que ens poden arribar d'un a nosaltres. Realment,
una de les coses bones d'aquest patrocini és que l'hem fet des d'una posició
de força de dir en realitat el marquillo no necessitem calés.
I crec que és com s'han d'enfocar els partnerships. I després això,
vinc aquí una miqueta amb una masterclass preparada de com fer les coses i sobretot
com no fer-les, com comentava.
Però és a dir, hem pogut parlar amb ells d'igual a igual. de dir,
ostres, teniu una cosa que ens interessa, nosaltres tenim una que us interessa
a vosaltres i, per tant, anem a parlar.
I si no surt, no passa res, perquè en realitat, tant tu com jo,
ens van bé les coses, podem finançar això i tirar endavant tot el temps que
faci falta i potser triguem una miqueta més, però podem fer-ho.
I canvi de la mà d'algú altre, doncs això ens dona la possibilitat de poder
invertir una mica més en això, fotre-li més canya a Google Ads i també tenir
una relació més estreta amb la nostra audiència que és fer més esmorzars de forquilla.
O sigui que, bàsicament, els que l'he estat parlant n'hi ha destinats en gran
part al Cantosca, a Calbuter, i lloc d'aquests que, entre altres coses,
a Calbuter és on es va fraguar aquest principi d'acord.
O sigui que és un esmorzar de forquilla que ha estat molt ben invertit.
Dit això, aleshores, no canvia res, simplement que és, haurem de buscar la manera
de fer una falca creativa i mirar de generar-nos valor de manera mútua,
però sobretot jo crec que estem molt alineats amb tant el tipus de missatge
i contingut que fem nosaltres,
que això ni canvia ni ens influencia per on podem treure bones idees,
i també el com es presenta aquest missatge, sigui com els valors d'empresa,
com les iniciatives que ja han esponsoritzat, patrocinat en el passat, o sigui,
jo ara explicaré d'on ve aquesta relació, però hi ha una part intermitja que
és, és a dir, va, comencem pel principi, que és que jo parlem amb els connecters del 2014 i crec que,
si no ho haig errat, es van fundar per aquelles dates.
El més curiós és que ens van intentar contractar a MarsBased per un parell de
projectes i no vam arribar a un acord.
Crec que ens van contractar per fer l'aplicació mòbil i després un mapa de cobertura,
em sembla recordar, però ja et dic, 2014, o sigui que vam de començar l'empresa i ells també...
I, aleshores, tot i així, la relació va quedar allà i vaig dir que, hòstia, guai, no?
O sigui, ja et quedes amb la imatge d'una empresa que, doncs,
vol lluitar contra l'Estatus Quo, és una empresa catalana, és una empresa catalanista, per tant, bé,
una empresa de la terra, i amb això sempre hi tens un trosset de cor allà ficat, no?
Igual que altres iniciatives que, com ja saps, que hagin volgut lluitar contra
l'IBEX 35, tenen tot el meu suport, val?
I si algun dia s'agafa en Fucusell, van.
Però la cosa és que passen els anys i de cop i volta els veig als Brico Heroes i dic, hòstia, saps?
Vull dir, els Brico Heroes, programa mític que va començar a YouTube,
van anar massa bé, el van passar a TV3 i aleshores, per tenir unes opinions
molt gamberres i molt fortes, doncs no va durar gaire,
però és veritat que vaig dir, hòstia, i vaig una miqueta recuperar la relació,
per tant, patrocini ben invertit, com jo, molta altra gent hauria hauria dit,
hòstia, doncs vinga, vaig a ficar-me a Parlem,
i res, i fa uns mesos quan va entrar el Xavi com a CEO de Parlem,
doncs va ser una bona ocasió per tornar a recuperar una relació amb la marca,
que jo, d'altra banda, ja la tenia amb el que és el seu director general, no?
I res, vam començar a parlar, però va ser, jo diria que el desembre.
Per tant, ha estat relativament ràpida aquesta negociació. És una negociació
una miqueta com com dir-ho?
Senta unes bases no us penseu ara que ens han donat dos milions d'euros per.
Fer créixer això de manera desmesurada perquè si no, hòstia,
una persona tan en contra del Venture Capital com jo, com collons fa aquest tipus d'acords.
No, és una és una cosa més aviat modesta amb el que volem validar si això és
un model que funciona, val?
I veure si de la mà d'algú altre podem anar més lluny o no funciona, val?
Jo tinc bon feeling perquè crec que tenim un missatge compartit.
I, mira, primera cosa positiva, vaig passar el nostre contingut de nota de premsa
i els tuits i tot això i alguns d'ells eren bastant gamberros i no m'han censurat cap.
Per tant, punt a favor de ParlemTech, que és que no han censurat res, val?
Perquè altra gent, ocasions passades, va ser, el primer que em van fer és com
no, això aquí no, això s'ha dit tal cosa, això Això no ho podeu dir,
el logo aquí no el podeu posar, aquí de moment se'n dona una maniga ampla. Per tant, fabulós.
Em deixo res de la part de Parlem, Parlem Tech, Marc?
Sí, deixes una cosa important...
Tu diràs. Que després de 127 episodis, el primer episodi esponsoritzat que tenim l'has preparat.
No sé si això m'està volent dir
alguna cosa. No ho sé. Tu estàs prenent seriosament? Sents pressió, ara?
No, mira, ho he fet perquè en realitat dic, hòstia, deixant-ho clar,
no hi haurà contingut patrocinat del pal.
Hòstia, és que ara parlem, posa dictamina que al maig o dos cops al mes hem
de fer un episodi sobre no sé què i parlar dels seus serveis.
No, això no passarà. simplement tu i jo comentarem una falca que ja trobarem
la manera la millor manera és que la improvisem ara aquesta opinió crec que
ja ha quedat més que clar amb qui estem,
treballant però no sé, a mi m'agrada
molt el format del talk show del John Gruber en el que fan doncs fan,
hòstia, parem un segon per comentar una cosa al nostre esposo i sobretot comentar
que ell fa servir els seus espònsors, d'acord?
I aquí és una miqueta per on vinc jo o sigui, per què m'ho he preparat?
Perquè dic, quina millor manera de començar aquest tipus de relació d'un patrocini un partnership,
parlant de com fer bé els partnerships jo crec que hi ha molta xitxa és una
cosa que generalment es fa molt malament jo mateix ho he fet molt malament,
tu segur que també has fet partnerships desastrosos en el passat perquè tothom
ho ha fet i és una cosa que amb els anys acabes aprenent com es fan.
Però on vols que comencem?
Tinc moltes, moltes, moltes coses que comentar.
Primer que podries comentar, potser, és que veig un set-up diferent aquí a l'altra banda.
No serà que aquests de Parlem t'han pagat d'una oficina?
No, no m'han pagat d'una oficina. Mira, això és un altre partnership que s'està forjant ara mateix.
Moltes coses noves, eh? Vull moltes coses. Moltes coses noves,
moltes novetats. Però és que, tio, el món va molt ràpid, saps?
I no sé si et passa a tu, però quan passes els 30 anys, cada cop veus que la
vida va més ràpid per tant estàs més a prop de la mort i aleshores et ve com
un subidón d'adrenalina de dir he de fer moltes coses perquè em moriré demà
passat no, a tu no et passa però no m'ha arribat, en tinc 27 encara jo
com que fa com 7 anys que estic en la crisi dels 40 i en realitat tinc 37,
o sigui a mi em va començar als 30 la crisi dels 40 aleshores estic una miqueta
en aquest en aquest espai vital.
Què està passant? Estic a Attico, és el primer dia que m'he agafat un despatxet
aquí a Attico perquè és un bon exemple de partnership que s'està creant,
però s'està creant de manera orgànica.
Per tant, primer consell, els millors partnerships...
Les millors col·laboracions, patrocines, etcètera, surten de manera orgànica.
No te n'adones i ja estàs col·laborant i ja estàs fent coses que dius hosti,
això ha de formar part després d'un contracte.
És a dir, tothom fa l'analogia de merda i vaga, perdó, de dir és que això és
com un matrimoni, quan fas un contracte amb algú és com un matrimoni,
però clar, abans has de començar a sortir, has de veure molta gent i tot això.
Bueno, sí, les analogies aquestes ajuden a explicar bastant les coses,
però no sé fins a quin punt això s'adapta a la realitat d'avui en dia.
Dit això, Atico, hostia, els conec des de vés a saber quan.
Hem fet força col·laboracions amb els anys de fer esdeveniments amb ells i ara,
per exemple, una de les persones d'Atico, la Nayara, porta Startup Grind a Madrid,
per tant estem col·laborant molt amb això.
Nosaltres vam fer esdeveniments de Startup Grind post-pandèmia,
i ja vam començar a fer-los a llàtico perquè tota la resta de llocs estaven
tancats i ells ens van acollir.
I vulguis que no, és com que sempre ens hem anat buscant els uns als altres
però no ens hem acabat trobant i no li hem volgut posar un paper de permits,
perquè entre altres coses un contracte el que et fa és que dona més arguments
a les dues parts per portar-se l'una a l'altra a judici.
Però generalment jo soc de l'opinió que no cal un contracte si les coses es van bé.
Opinions fortes a part,
Què tinc? Doncs m'he acabat agafant un despatxàtico, entre altres coses,
vull tenir un lloc de referència al centre de Barcelona, on poder deixar les
coses i fer com el commute diari d'anar a puestos i després al final del dia
ja anar cap a casa i plegar, perquè ara visc més lluny del centre.
Però també perquè al final, amb els anys, un es cansa de treballar des de cafeteries
i fer reunions a cafeteries, restaurants,
cafeteries, restaurants, cafeteries, restaurants i acabes consumint massa cafè,
que vas consumint massa menjar i dius, hòstia, potser si tingués una oficina
primer gastaria menys taxis, també, i després gastaria menys i ingeriria menys en calories.
I llavors vaig fer quatre números i la veritat és que em sortia més a compte
tenir un despatx de 500 o 600 euros mensuals que tots els trexis i carrot cakes que em fotia.
I aleshores, a poc a poc, estem estretant la relació amb l'agenda Atico i,
bueno, me'n surten coses derivades, m'han demanat coses de tecnologia que al
final no hem fet nosaltres a Marsella però podia haver fet.
Ara els estem ajudant a conceptualitzar una sala de podcasting que no sé si
serà realitat o no, i no sé si es podia dir o no per tant, perdona Iara,
però això ja ho han sentit milers d'oyents,
així que, bueno, pot ser una opció, i qui sap, potser el dia de demà doncs acabem
gravant foc a terra allà i mira, serà el proper partnership que signem ni puta idea, d'acord?
Per mi és un bon exemple de partnership aquest que comences a fer coses,
comences a fer coses, vas fent amistat i de cop i volta dius,
hòstia, però si estem fent tres o quatre coses plegats, ens estem aportant valor
mutu, aquesta paraula que serveix una miqueta com d'acomodin,
però arriba un punt que dius, i si ho quantifiquem.
I aleshores ho aterrem una miqueta, posem quatre números, definim per què, si és equilibrat.
Si és equilibrat no et cal, però potser li vols donar, vols aprofitar i dir,
vale, anem a professionalitzar-ho, anem a posar-hi calés de per mig, no?
Doncs potser sí que val la pena fer un Excel una miqueta bàsic i dir,
vale, doncs tu m'estàs donant més o menys en valor això, jo t'estic donant això,
doncs vinga, per què no posem les bases per dir com ho podem incrementar? I aleshores què dius?
Doncs mira, si arribem a tals fites, doncs jo et pagaré X més al mes si ha arribat
a les altres fites doncs jo t'agafaré això altre, etc.
Jo crec que és un bon exemple i per això estic a Atico ara mateix.
No vol dir que gravaré des d'Atico ni treballaré des d'Atico cada dia,
no, al contrari jo treballo des de casa però em va molt bé tenir aquest espai
una espai d'oficina per poder fer.
Tres o quatre reunions a la setmana i poder deixar trastos i tenir podcast d'emergència
com avui tenir la reunió por ahí i tornar a casa hauria estat, bueno,
tornar a pagar un taxi per anar corrent, arribar a casa i després haver de tornar
cap al centre, doncs no, tio, saps?
He pogut anar caminant i ja està, i més tranquil, i he pogut anar pensant en
l'estructura d'episodi d'avui.
Clar, és que tu penses que un coworking a priori pot semblar car,
però si un paio com tu, que és una persona de gens, que es reuneix força sovint,
fot 30 reunions a la setmana, perdona, al mes, fa 30 reunions al mes,
que no em sembla exagerat. No, no, a la setmana.
Potser no tantes presencials però he tingut setmanes de 30 reunions semanals.
Setmanes de 30 reunions?
Poden ser perfectament 6 reunions 5 dies a la setmana? Sí. Jo he tingut anys
que no he fet tantes reunions, eh?
Tu has tingut anys, Marc, que no has vist 30 persones, val? És diferent.
Bueno, va, deixa'm seguir amb l'exemple que està a terreny de ningú. 30 al mes.
30 al mes a 10 euros per reunió perquè que sigui carrot cake,
que sigui cortado i coses aquestes, això val calés. Són 300 pavos, eh?
Això. Vull dir, la T-Mobilitat o el... Ah, bueno, clar, ja ni compto ni els taxis.
Clar, clar, clar. Per això, no ho eliminaré, aquesta despesa,
perquè hi ha reunions que igualment hauré d'anar a Sant Cugat o no sé què,
doncs sí, m'has de pagar el desplaçament.
Però hi ha moltes que sí que me les podré agrupar i dir, mira,
tio, les fico totes, un matí o dos matins, aquí i au.
Va haver-hi una temporada que jo estava... Mira, és que tot això surt que fa
uns anys vaig tenir un partnership que més o menys va anar força bé amb Spaces,
la branca aquesta startup era de Rigos.
Me'n recordo. I aleshores una de les coses que hi havia com a partnership és
que em donaven un espai gratuït a canvi de patrocinar startup,
ens pagaven, a part em donen un espai gratuït i jo com a contrapartida,
una de les coses que feia era les reunions amb clients,
les feia allà i un divendres de la setmana, un divendres a la setmana,
perquè la setmana té cinc divendres, com tothom ho sap, un dia a la setmana,
que era els divendres, jo feia office hours,
que era com reunions d'ajudar emprenedors i emprenedores, certes hores les feia
allà i havia de rebre tothom a spaces.
Bueno, era un partnership ben parit sobre el paper i va funcionar relativament bé durant dos anys.
Per tant, d'aquest partnership vaig aprendre com enfocar el que segurament els
faré al d'Atico d'aquí unes setmanes, que encara no ho saben.
Si ells no ho saben però perdran una compta de facturació bàsicament a canvi
d'un partnership que està bé, deixaran de cobrar,
A veure, és que hi ha partnerships que són com molt dolents ja tinc bastants,
exemples aquí, no té per què en realitat no, perquè de fet hi ha una de les
coses que els hi ven que la gent que ens ha de,
patrocinar Startup Grind que és una cosa que cada cop faig menys.
És que em guanyen a mi com a client, generalment.
O sigui, que va passant, perquè per força, dius, hòstia, has tret molt la relació,
i jo els acabo contractant coses.
Un exemple més clar, nosaltres teníem com a advocats la gent de CMS,
que ens va arribar una miqueta per Startup Grind, però jo en aquell moment necessitava
advocats per un parell de coses.
Vaig dir, ah, us puc contractar això? Sí. I llavors dic que són el pitjor.
Sponsor del món, carinyo, són molt bons advocats i molt bona gent,
però, clar, jo els hi pago més a l'any del que em paguen ells a mi.
És una cosa una miqueta rara, però, bueno,
perquè és un acord que no venia per mi, em venia donat ja per Startup Line i
tal, però bueno, jo content perquè, hòstia, m'han ajudat en moltes coses,
fan preu descomptat, tinc algunes.
Consultories gratuïtes, con la qual bé, no tenen, al contrari,
amb un pàrnasi pots guanyar molta facturació si ho enfoques bé, no?
Si vas a buscar... I aquí és una de les coses que... Un altre aprenentatge, val?
Segon aprenentatge, és el Per mi els partnerships, o sigui, la facturació i
el lead generation, la generació d'oportunitats, no te la farà l'empresa,
te la farà la persona amb qui estàs treballant.
No sé si és perquè almenys els projectes que munto jo estan molt personificats
en mi, per A o per B, perquè sóc la cara pública d'ells,
però és veritat que quan algú ha vingut buscant que li generés oportunitats
a través dels canals que sigui, sigui un partnership amb Marspace o un partnership amb Startup Grind,
per exemple, generalment he estat més jo com a tal que els he generat totes
aquestes oportunitats.
Per exemple, fa uns anys, a pre-pandèmia, vam signar un partnership amb Revolut,
perquè estàvem expandint a Espanya, no sé què, no sé quantos,
i aleshores vam dir, ostres, si ens interessaria tenir tots aquests emprenedors i tal.
Què passa? Que hi havia una cosa que, a toro pasado, ara tirant la vista enrere,
es veu que conceptualment estava equivocada.
És a dir, estaven buscant que els emprenedors i emprenedores creessin comptes,
però no tenien comptes de negoci.
Eren comptes personals. Per tant, ok, fins a cert punt sí, podies fer la captació,
però el més normal és que una persona que ja és emprenedora,
que viatja molt, que probablement tenia digital nomads a la comunitat, ja tinguessin Revolut.
Jo ja tenia Revolut des de fa ja molts anys, perquè clar, era la manera de treure
calés de caixers automàtics a l'estranger sense pagar comissions.
Per tant, és probable que el 80% de la meva comunitat ja tingués revolut per
ser d'aquest tipus de persona, no?
Però on vaig acabar generant moltes oportunitats i retornant al valor de l'esponsorship
va ser amb els meus amics.
O sigui, amb la meva colla que era com un clar, jo no me n'adonava però anava
quan... Jo no tenia bízum perquè ja ho hem comentat més d'una vegada,
tenia queixant ginyers i llavors sempre comentava, hòstia, no tinc bífum,
però t'ho puc passar per Revolut.
I la gent em deia, què és Revolut? I llavors jo començava a parlar de Revolut
i s'acabaven donant d'alta i de, hòstia, està molt bé, perquè bla, bla, bla, bla, bla, bla.
Quants parrèixips poden sortir avui d'aquí, eh? Però llavors, clar, vaig acabar.
Donant d'alta a molta gent del meu entorn, família, amics, o sigui que pràcticament
a ningú d'estartupgrind i dius una altra demostració que ens vam equivocar en
pensar qui era el target, no?
O sigui O sigui que, generalment, no sé, o no estava ben estudiat o n'acabes aprenent.
És a dir, l'evolució d'un partnership, jo sempre ho dic, el primer any és d'aprenentatge.
El segon ja saps realment com funciona.
O sigui, tinc un fotiment d'exemples, si vols que n'expliquem alguna cosa més.
Però la gent que busca retorn immediat,
no sé, potser això ho has d'anar a buscar amb coses a gran volum.
Hòstia, he fet un partnership amb l'Apple Store, he fet un partnership amb Mercadona,
fabulós, però el retorn immediat a petita escala jo crec que no funciona.
A mi abans, quan m'ho has comentat, m'ha vingut un al cap que no va funcionar.
Sí, a mi també, i de fet el tinc aquí.
Però ja el vam comentar, el nostre. Sí, és veritat, el vam comentar alguna vegada
i aquest és el mític que no va funcionar.
Vale, vale, doncs vinga, comencem amb aquest. O sí, perquè potser ara tenim un podcast, saps?
Mai saps? Bé, és un bon exemple, o sigui, a curt plaç no ha funcionat.
Resum, el Marc Ions queia bé, teníem negocis complementaris,
ella era un hack ensenyant a programar la gent, i nosaltres,
en una empresa de programació, vam dir, calla, que potser aquí hi ha un...
Jo donaré la meva visió, després tu dones la teva, eh? Vull dir,
aquí hauríem de fer un partnership, però va ser més com un...
Hòstia, com un anem a buscar a veure què podem fer, I vam fer,
segons la meva opinió, un compendi de coses que eren totes nice to have i que
moltes d'elles potser no les implementaríem nosaltres.
I no acabava funcionant mai, saps? Vull dir, primer el teu CEO va trigar un
any a signar-ho, això per un cantó, perquè segurament no ho veia ni ho entenia,
però tot era com nice to have i hi havia coses que eren com molt poc específiques,
que és com moltes petites coses cap en concret.
Aleshores, no va funcionar. Jo crec que no vam ni acabar implementant cap de
les dues parts. No sé quina és la teva visió.
Ja, és que a Myronhack, crec que durant el temps que vam estar operant a Barcelona,
vam intentar fer partnerships amb tot l'ecosistema.
I, clar, imagino que el fet de tirar moltes fitxes alguns surten bé i alguns
surten malament i de la mateixa manera que pensàvem el teu que sortia malament,
també penso que d'allà va sortir un cas d'èxit acollonant que jo et diria que
és de les coses més rellevants que és d'aquelles merades que aconseguiran i
jo crec que me'n recordaré i potser et sonen
que va ser tot el rotllo de les beques Wallapop Sí, i tant, per noies desenvolupadores, no?
Em sembla que va ser De fet, crec, crec que ara, a dia d'avui avui,
havent passat potser pràcticament sis o set anys, encara s'estan fent. I.
Pensant per què és un bon partnership i moltes vegades quan vas a buscar,
aquests partners, l'únic que t'interessa és que clar, com que ets tu la persona
que prospectivament el va a buscar,
evidentment tens una visió molt egoista i molt sesgada de què en vols treure
i mai et pares a pensar què en treu l'altra persona perquè és la mítica cosa
que tothom vol fer el partnership amb l'influencer de torno i quan dic influencer
em refereixo a gent o persona que té una capacitat d'arribada molt gran,
és a dir, que té una massa d'audiència molt gran en la qual si et pot publicitar
doncs és una bona cosa per tu, però amb aquest pares a pensar què collons n'està
traient aquesta persona de dir que jo sóc molt guai, no?
I aquí crec que va haver-hi com... A veure, jo crec que va funcionar per dos coses molt importants.
La primera és, un, vam saber treure la palanca de què en treia l'altra banda,
és a dir, l'altra banda tenia un pressupost gegant de responsabilitat social
corporativa que no sabia què fotre amb ell ni com cremar-lo i aquí li vam donar
una canalització o un vehicle mediàtic molt important per fer molt bon bus sobre
alguna cosa que estava molt candent en el mercat, que era la programació i les dones.
La segona cosa important és que des de la nostra banda vam saber entendre molt
bé, potser això és una mica.
Inside baseball, però és la veritat, vam saber veure molt bé que el món de l'educació
al final es mou per costos d'adquisició.
Llavors, si tu tens un cost d'adquisició X sobre un alumne o sobre una persona,
bàsicament pot repercutir aquest cost sobre una beca,
és a dir tu dius, mira, com que aquesta persona em vindrà de manera gratuïta
perquè vindrà treta per aquesta campanya jo supedito aquest cost d'adquisició
a les beques i llavors em puc donar infinites llavors hi havia com el que jo
li deia que era la paradoxa de Wallapop i és que podies donar beques.
Per valor de 500 milions d'euros. És que no hi havia fi. Perquè al final,
que estàvem computant, era...
Igual això no es pot dir perquè és una mica lleig des de fora,
no? A veure... Ha prescrit.
I ha prescrit. Ha prescrit, correcte. Ha prescrit, ha prescrit.
Quantes coses han prescrit, eh? I en aquest podcast.
Doncs coses que, si les veus des de fora, algú amb dos dits de frente ho pot entendre.
Però quan en deien que a Guadalopó posava 500.000 euros per donar beques a dones,
evidentment no ens donaven 500.000 euros. però simplement és que nosaltres anàvem
sumant costos d'adquisició de 1.500 en 1.500 i clar, eren totes les beques que donaven.
Eren diners que es deixaven de pagar per part de l'alumnat, però era el nostre
cost d'adquisició que ens menjàvem
a base de tenir una bona maniobra de màrqueting que portava alumne.
Llavors, funcionava molt bé per les dues bandes. Uns tenien una molt bona canalització
de responsabilitat social corporativa a cost zero i els altres fotien calés
a tonelades, perquè bàsicament en lloc de gastar diners a Facebook els gastaven
en una cosa que es deia Vegas Wallapop que t'havies inventat.
Llavors, era una bona fórmula. De fet, es va fer durant molts anys.
No sé si encara es deu estar fent i tot, imagino. No sé si el mercat necessita
que hi hagi més desenvolupadors i desenvolupadores.
Ah, desenvolupadors sí, però desenvolupadors no, definitivament,
perquè ara ja n'hi ha molts sense feina.
Però això dona per a un altre episodi. Mira, aquí has comentat una cosa que
està molt bé, que és el tema dels incentius.
Un altre aprenentatge és el que deia, si a Parlem hem anat a fer una miqueta
de parlar d'igual a igual, clar, probablement l'error que vam fer en anar a
Matller és que en realitat a Mallet li era exactament igual, no?
Si aquí fóssim nosaltres i no tenia res a guanyar amb un partnership amb nosaltres.
I nosaltres vam veure com un... Hòstia, ens tenim idealitzats i vam dir...
Anem a oferir-li això que a nosaltres ens fa il·lusió, però no hi havia una
mètrica clara per on podia haver-hi un retorn de la inversió per ells.
És com un no, bueno... L'únic incentiu era tenir la visa oro amb matller que
entraves allà dintre i començaves a comprar el que volies i sorties amb el carro ple.
No, però era com un, bueno, si tenia el restaurant aquest que,
hòstia, podíem anar a fer els esmorzats a Forquilla-Bergar i els hi donem alguna
facturació, però fer un partnership per això...
No et cal un partnership. Pots fer-ho sense un partnership, m'entens?
Aleshores, no hi ha un incentiu clar per signar-lo. Per tant, error.
I d'aquests n'he fet 50.000.
Mira, una altra cosa de seguir amb la línia de les coses que han anat malament.
Un altre exemple és quan, que ho he deixat caure en l'anterior,
és quan l'equip no està alineat.
És a dir, les persones que ho signen es posen d'acord i després l'equip no està
alineat. Això ens ha passat.
Vam tenir patrocinadors. una de les coses que no van anar bé amb Spaces en el seu moment,
i tampoc amb CaixaBank m'atreveixo a comentar
que és que la gent que havia d'executar les accions per part del corporate de
torn és a dir, els directius firmant ah sí, sí, veig molt interessant aquest
patrocini graiem molt a la visió, no sé què després envies algú a fer a executar, diguem,
el que s'ha de fer que és donar xerrades posar un estant a l'esdeveniment
tal, tal, tal una persona que ni li ve ni li va que no li estàs pagant aquelles
hores extra que ha de fer per estar a un esdeveniment de 6 a 9 de la tarda o
9 del vespre i s'ha de menjar,
doncs bueno, ha de parlar amb gent friqui, que si tot l'equip no està alineat
i això li ha caigut del cel.
Generalment no acaba funcionant bé.
O sigui, sí, al principi guai per la novetat, però després notes un cert desgast
que fa que generi un efecte contraproduent.
Cosa que no va passar, per exemple, amb un altre corporatiu que sí que No va
ser la persona que ho va signar, però va ser la persona que ho va conduir.
És a dir, vam signar un partnership o un sponsor amb Page Personal,
la consultora de reclutament, de talent, una corporació de la hòstia.
Ens van fer un esponsor cipanual perquè venien rebotats d'una altra gran associació
tecnològica de start-ups de Barcelona,
que no ho diré amb el seu nom, però que els aportava zero valor durant tot l'any,
paraules textuals, i per la qual pagaven un fotiment, no sé,
40.000 euros anuals, i llavors...
Parlant-ho, parlant-ho, vaig dir home, escolta, jo crec que el públic el teniu
més amb nosaltres i és una fracció del que pagueu nosaltres vam signar,
recordo, 5.000 euros anuals, que és com ara lluny del que cobrem l'esponsor
cip anual de Startup Grind,
però la persona amb qui ho vaig parlar va ser la que ho va escalar a direcció
va acabar comprant i després era ell qui ho executava o sigui,
era la persona que a cada esdeveniment es va encarregar de venir ell i dues
o tres persones de l'equip a anar com formiguetes per tota la part del networking,
coneixent la gent, dient, escolta, tu has de fitxar o estàs buscant feina?
Si és una cosa parla amb aquesta persona, si és l'altra, amb aquesta altra i
en van treure valor de cada puto esdeveniment això per començar,
després jo em vaig convertir en client seu, saps?
Vull dir, i per un parell de processos doncs els vam fer servir a Mars Base,
per tant l'Sponsorship va retornar el seu valor, val?
És a dir, persona que, o sigui, tenir l'equip alineat, no només la direcció,
és una altra manera de fer que això funcioni.
Jo crec que aquí... I després, jo crec que d'exemples, de coses que normalment
més o menys és això, el que hem comentat ja, o sigui, fer molts nice-to-haves o intentar buscar.
Propostes que no siguin d'igual a igual i tenir l'equip no alineat és com no
fer partnership. Segurament n'hi ha més.
Hi ha gent que diu que el partnership no es tradueix en P&L,
no es tradueix en números a Excel que es moguin cada mes, no és un bon partnership.
No ho sé, jo aquí tinc una visió una miqueta més hippie d'aquest tema,
però probablement hi hauria més coses que podríem parlar.
I quin és el teu highlight? De què? De coses dolentes?
Bueno, sí, la cagada més bèstia, va. Primer la cagada més bèstia.
No crec que hi hagi una cagada molt bèstia, al contrari, hi ha molts...
Hi ha molta frustració acumulada de molts partnerships que no han anat enlloc. O de...
Mira, també t'ho dic. Moltes vegades...
Això ha passat molts cops, no?
És un compendi de totes les coses que he comentat.
Però, per exemple, firmar un partnership que tu els generaràs o tràfic o negoci,
tal, tal, tal, i després, el dia d'activar-ho, no et passen una manera de poder-ho traquejar?
No et passen un codi UTM, un formulari, una landing page, un no sé què.
On tu puguis redirigir la gent que estigui interessada en el teu producte o
servei, a mi m'estàs putejant, m'estàs posant pals a les rodes.
I això ha passat molts cops, però molts cops.
Amb petita, gran, mitjana empresa, que el que buscaven eren altes noves d'un
servei, contractació o alguna cosa, i després, ah no, és que encara no ho tenim,
ja t'ho passaré, ja t'ho passaré.
Si fas un partnership de sis mesos, t'ho passaven al mes tres o quatre,
i després, al cap de sis mesos, tocava renovar i deien, és que,
bueno, no, és que no hem tingut activació.
No, normal, o sigui, has trigat 3 o 4 hores, o sigui, t'has menjat el 80% del
temps, tocant-te els ous, o, perquè això no era tan crític per tu,
probablement no l'hi has...
El teu equip, doncs, no ho ha vist rellevant i tal, i no m'has donat temps,
no m'has donat ni les eines ni el temps per generar-te o per arribar a les mètriques
que feien falta perquè això funcionés. Val?
No recordo una cagada bèstia, probablement és més això, són les petites cagades,
intentar fer partnerships amb o amb Amics, o partnerships de Nice2Hubs, o no posar,
o voler firmar ja malgrat que les dues parts no estaven preparades,
com en aquest cas, el que s'hauria de fer és no firmar fins que tu no ho tinguis
tot preparat, no firmem i no comencem, perquè aleshores estem menjant-nos el temps del...
Ens estem fent trampes al solitari només per voler signar i voler anunciar,
després no vam tenir les eines com per poder treballar adequadament, d'acord?
Això seria el destacat de les coses dolentes.
D'acord, i ara a la pregunta d'abans, el highlight. El millor partnership...
A veure, aquí n'hi ha diversos, ja n'he comentat un parell, que és el,
potser, mira, els dels advocats em va molt bé, estic molt content amb ells,
tinc inclús una relació personal,
els he contractat tant per feina com per personal, vull dir,
no ho sé, tinc la impressió que seran els meus advocats tota la vida.
El de PagePersonal va anar molt bé per això, perquè jo crec que es van alinear
els altres i van fer les coses molt bé a nivell d'implicació.
De posar les mètriques, definir-les bé i tal, tal, tal.
Però hi ha un altre que a mi m'agrada destacar, que no hi penso gaire sovint,
perquè va ser un one-off, va ser un partnership que es va fer un cop per un
esdeveniment, em sembla, no, fèiem tres esdeveniments aleshores només.
És que ara els fem anuals, per això t'ho dic, ballant una miqueta les dates.
Va ser una empresa que es diu Zinio, que va ser com un Spotify de revistes,
que en el seu moment estava obrint una oficina a Barcelona i ens van patrocinar
tres esdeveniments perquè el que volien era, doncs, bueno, buscar talent, no?
I tot i que no quedava molt clar que nosaltres tinguéssim gent tècnica,
perquè els nostres esdeveniments, això, gent del món de les start-ups,
però no necessàriament desenvolupadors i desenvolupadores, però vaig dir,
bueno, doncs farem un pare d'aquests tres esdeveniments,
en farem dos a un perfil més aviat tècnic, un CTO, me'n recordo que va ser el
CTO de Typeform en el seu moment,
després un altre perfil que era CEO tècnic, no me'n recordo exactament ara qui
era, i a l'altra, doncs, un esdeveniment normal, no?
I tot i així, mira, me'n recordo que vam signar i vaig dir, calla,
ja sé com els puc aportar valor.
Nosaltres estàvem fitxant aquell moment a Mars Base, dic, si jo ja tinc molt
contacte de desenvolupadors, vale, doncs els vaig compilar el linkedin de, no sé, de,
et diré un número a la babalà, eh, però potser van ser 20, van ser 30,
van ser 50 persones que vam veure que eren bons perfils, però nosaltres o no
ens havien encaixat o sí, jo què sé, saps?
Però que vam dir probablement els hauríem fitxat sí i haguessin tingut aquesta
tecnologia o potser estàvem buscant més sou o potser estàvem buscant treballar
en oficina i li vaig passar amb un e-mail i em van contestar l'e-mail i va ser.
Tal qual, diu, ja només amb aquest
e-mail ja has retornat el valor de l'Sponsorship de sobres, o sigui,
superben invertit. Diu, això val molt més que el que t'hem pagat.
I jo vaig dir, puta mare, saps? Vull dir, molt bé, vaig sentir molt orgullós d'aquest.
I va ser una idea derivada, no va ser premeditat, no vaig dir,
mira, se'm va il·luminar per allà.
O sigui, que moltes vegades no ve per on t'esperes.
És aquesta idea de que les millors guerres que guanyes són aquelles que l'altre
no sap que està lluitant, saps?
Mira on va això. És a dir, quan vas a buscar...
Un partnership amb algú on del
que et beneficies és alguna cosa que ell et dona sense que li costi res.
Per exemple, si tu tanques algú amb una publicació, aquesta publicació posar-te'n
allà i donar-te exposició no li costa res perquè forma part del seu negoci,
és a dir, no hi ha un cost d'oportunitat associat.
L'exemple que he posat és desafortunat perquè en aquest cas sí que hi ha un
cost d'oportunitat però pot no haver-lo.
Llavors, tu d'alguna manera no necessites un intercanvi monetari,
sinó que és un mític intercanvi hi ha espècies on aquestes espècies a ell ja li venen donades.
Llavors, això sol funcionar molt bé i és exactament l'exemple que tu poses.
O, per exemple, aquest podria ser l'exemple teu d'Atico. És el mític.
On el retorn ve implícit amb els serveis d'aquella organització.
I el que debo a això és que tu, d'alguna manera, estàs guanyant la guerra sense
que ell ho sàpiga, perquè tu no t'està pagant res, però tu t'estàs anant de
puta mare perquè d'una altra manera, si no, ho estaries pagant la festa. S'entén la idea?
S'entén perfectament i és la idea que he proposat abans de dir que el KPI,
la mètrica, generalment evoluciona amb el temps i més quan es troben en etapes tan incipients.
Tornant al d'Spaces, me'n recordo que la mètrica per la qual ens mesuràvem era
que volien que la gent de la comunitat
de Startup Brain volien que els hi contractessin els seus espais.
Mètrica equivocada vam veure, perquè el que va acabar passant era que tota la
facturació va acabar venint perquè a Mars Base ens va agradar el lloc i vam dir, dic, hòstia,
doncs mira, per què no fem a partir d'ara totes les nostres trobades dos o quatre
cops a l'any aquí, més jo les sales de reunions, i al final, per A o per B,
jo els estava generant més negoci jo sol que totes les altres que vam tenir. Per què?
Perquè al final era un producte que era massa premium per emprenedor,
tot i que era orientat a start-ups, però al final venia a ser com un WeWork,
sense la marca de WeWork, i que a sobre ja hi havia WeWork a Barcelona,
i que crec que era més barat, per tant, quin sentit tenia?
Però per una empresa com nosaltres que el que no volia era WeWork que el que
volia era més un espai més.
Més espai oficina, menys co-working, ens va anar molt bé.
I aleshores, a l'any per dir alguna cosa, si estàvem quantificant que són partícips
de 5.000 euros anuals, fàcil, nosaltres arribàvem a aquesta facturació.
Per tant, vam anar a buscar una mètrica i vam trobar-ne una altra.
Això és el que acaba passant, per això dic que el primer any,
o els primers sis mesos, si tu vols, si realment t'hi dediques.
Ha de ser d'aprenentatge.
El segon cop, o sigui, el primer cop que renoves, jo crec que un patrocini sí
o sí s'hauria de renovar,
si has après alguna cosa, encara que no hagis arribat a les mètriques,
però si has vist que, al final, les start-ups pivoten, canvien de model de negoci,
però si tu, durant aquells sis mesos, has vist que t'havies equivocat,
i que la mètrica per la qual estaves intentant optimitzar no era l'adequada,
però has trobat l'altra i per poc que es compleixi i has après això,
ja t'ha valgut la pena, aquell patrocini, no?
I per tant jo crec que sempre, sempre, sempre, a menys que hi hagi tanta cosa
desastrosa, hauria d'haver-hi un segon patrocini ja reorientat o sigui,
la renovació ha de ser, val, ok ens vam equivocar en això ho reformulem i ara
anem a provar aquesta altra cosa perquè si ja no funciona la segona vegada és
que és que sí que t'has equivocat de persona,
de mercat, de moment de producte, de pricing, etc etc, però és una manera,
si et fixes, d'externalitzar,
innovació o de validar idees de negoci.
A un cost molt baix i és veritat, també hi ha una possibilitat de retorn molt
més baixa, amb una inversió molt baixa, però també tens un retorn molt baix,
però jo crec que és una bona manera de provar les coses i et pot aportar,
doncs, pensar fora de la caixa,
et pot ajudar a flexibilitzar certes operacions que et costarien molt fer-les
internament, etcètera, etcètera.
D'alguna manera estàs subcontractant aquesta validació.
Després està el concepte de saber trobar el que va vaig guanyador quan encara és un mitja merda.
És a dir, tothom sap que aquest podcast... Clar, tothom sap que aquest podcast,
serà el futur Joe Rogan. Tothom ho sap, això.
O sigui, jo vaig pel carrer i la gent m'ho diu, però d'alguna manera només Parlem
se l'ha donat compte, no?
I ha tancat un podcast ara a... Bueno, doncs, cony, a preu de pipes quan això
demà... Doncs li ha passat el mateix que amb el Girona. Li ha passat el mateix que amb el Girona.
Bàsicament el va agafar quan estava a segona i ara està jugant la Champions,
ho saps? Doncs això és exactament el mateix. Parlem amb això,
hem de dir que té vista. us hauen fet d'això.
Per tant, hem d'anar a buscar la gent de Gosbi, que són els altres patrocinadors
del Girona, i dir, mira, escolta, si voleu repetir la jugada,
a casa comprem Gosbi, saps?
O sigui que, no per veure els partits del Girona, però qui sap,
veient que el Barça és una puta
merda, crec que l'any que ve em dedicaré a veure els partits del Girona.
Per tant, escolta, aquí els patrocinis, tant de Parlem com de Gosbi,
estan funcionant molt bé, però també és veritat que quan et sumes a un cavalló
ganador, doncs és més fàcil, no? Les coses rullen molt millor.
Mira, hi ha una altra cosa, que m'havia apuntat que es pot aprendre... Això ho hauràs vist.
Clar, és que tu no ets consumidor de LinkedIn. Però hi ha una moda molt xunga
que és d'ahir vaig sortir a
pescar i això és el que em va ensenyar de les vendes B2B. És com un meme.
Ahir vaig fer una partida de bolos amb els amics i això és el que he après de les vendes B2B.
Per mi el més escandalós va ser el que vaig llegir la setmana passada,
que és ahir em vaig declarar a la meva parella i això és el que vaig aprendre
a les ventes de videovíduos,
o sigui, no, todo mal, val? Però bueno, de fet hi havia,
ja s'ha convertit en tant meme que va haver-hi un que va posar un,
mira, ahir em vaig apuntar a l'exèrcit d'Ucraïna, un ucrainès i deia,
això és el que vaig aprendre del B2B i llavors desplegat, perquè sempre juguen
amb allò que queda el text amagat, però quan desplegats deia, res, no he après res,
el que s'ha de fer és servir el teu país quan el teu país ho necessita,
vaig i dic, cabron, ben pensat saps?
Vull dir, molt bé, molt bé, una miqueta això, però hi ha certes coses que pots
aprendre d'altres sectors que hauríem... No hi ha aquesta polinizació creuada, no?
De dir, hòstia, per què això no es fa tan així?
Jo tinc uns amics que tenen... que treballen al món de la... al món de la nit, vale?
Bars, bars, bars i discoteques, no pensem malament, vale?
I que és curiós perquè sempre que vaig al... O sigui, saben com va.
Al final és un món de relacions, vale?
Tothom té un amic que té un bar o alguna cosa així i és... El més habitual que
fan és és fer-te un descompte, fer-te preci amigo, no? Per què?
Perquè tu, cabres, et tracten bé, veus una cara coneguda, a tu et reben un somriure,
si tenen Natal sempre a tu et posaran a la millor taula, tal, tal, tal, no?
Doncs jo, hòstia, jo fa molts anys i quan vaig allà, o sigui,
no pago res, val? Em sap greu, perquè jo realment vull pagar,
o sigui, crec que la millor manera d'ajudar els teus amics és pagar els seus negocis, val?
Comprar els seus productes, comprar els seus serveis, no demanar mai descomptes
i tal, però al món de la nit això va diferent ells saben que surt d'ells és a dir, jo no els hi demano,
Jo, al contrari, jo quan puc, vaig a demanar que no estan ells a la barra i
pago, val? Però per què? Perquè és la manera de fer que això tiri endavant.
Però ells saben que jo vaig allà amb molta gent, sempre, cada cop que he de
muntar un Startup Rent una miqueta diferent i l'he de fer fora d'un espai oficina,
el monto allà i és un dia que poden facturar molt bé, perquè és fora d'hores,
perquè porto 100, 150 persones o 200 i són gent que li agrada molt la birra,
i que cada cop que he de muntar alguna cosa, tipus aniversaris,
sopars, no sé què, ho faig allà.
I jo, és veritat, si vaig vaig a la barra i demano una ronda de birres,
a mi no me la cobraran. Una ronda de gintònics no me la cobraran.
Però si tu estàs en aquest grup i vas a la barra, tu sí que pagaràs.
Esclar, si jo cada vegada els hi porto 10-12 persones diferents,
els estic portant molt públic diferent.
Aleshores, clar, diuen, tu no pagues, però perquè tu, és la meva manera de pagar-te
que m'estàs aportant tot aquest públic.
Si jo em vaig a dinar a les Munts amb el Mariano, evidentment que no em fa pagar
mai, perquè sap que jo li porto mogollón de clients. clients, no?
Perquè sempre recomano. Per tant, hòstia, és una cosa que en el món del software no es fa molt.
Es fa el freemium, però després te l'acaben traient,
està capat a nivell de funcionalitats, no és exactament el mateix,
però hòstia, no sé de quina manera es podria arribar a implementar, però,
és veritat que el do de la part relacional no l'explotem gaire a nivell d'emprenedoria,
de negocis, i crec que d'això ens podríem, no sé, saps? Ens podria anar força millor si ho féssim.
Noto com que estem en moments diferents de la vida perquè aquest mateix exemple
que m'has posat tu de la nit, jo te'l podria posar en una botiga de gelats. I és real.
No em cobren res perquè saben que veig molt i porto molta gent, saps?
Llavors, bueno, tu per la nit jo amb els gelats. Està bé.
No, però jo la nit era fa 10 anys, ara ja no, tio. Estic abandonadíssim.
Segur que esteu em preguntant, hòstia, on està l'Èlex, que ja fa molt que no ve. Però...
Està comprant gos vi, ara. Ah, sí, sí, està comprant cosbi i està ocupat fent reunions pel matí.
Però, dit això, potser hauríem de començar a implementar aquest model de referrals
del món de la nit al món del matí.
Hi hauria algú que ens hauria d'estar donant gratis els esmorzars de forquilla
perquè els estem portant molts clients.
Els estem portant molts clients.
Ara bé, ho farem de la manera correcta, que és el de, ens anem familiaritzant,
a tu ja et coneixen, a mi avui ja m'han dit que ja havia vingut un altre cop,
per tant ja ens vam familiaritzar, i doncs el dijous farem...
Vam fer un pilot.
Amb molt èxit. Pilot amb molt èxit. Amb molt èxit.
Pilot amb molt èxit. Gent de molt valor, converses molt interessants,
i aleshores el dijous vinent, 9 del matí, no hem concretat el lloc,
però jo per mi podem repetir el que el Tosca,
doncs un esmorzar de forquilla de foc a terra i qui sap, potser a través de
fer-los de manera repetida i tot això també acaben convertint-se en el nostre partner.