Vinga, comencem amb una mica de denúncia ciutadana i dubte, dos en uno, Marc?
Vinga, denúncia i dubte, a l'hora de tot. Prometo, no vaig a fartar molt l'episodi,
que sé que vens carregat d'històries, i sorprenentment he preparat coses.
Tinc un dubte a veure si me'l pot resoldre l'audiència, val?
Com bé sabeu, he tingut bastants problemes amb la meva connexió a internet des
que em vaig canviar de pis,
perquè resulta que cada cop que venia el tècnic a enxufar, doncs,
canviava internet a algú altre, allò típic que fan de canviar un cable en comptes
de posar-ne un de nou, doncs va, moca aquest cable d'aquí a allà,
i llavors li traia internet a un veí.
Cada vegada que venia el tècnic del veí, desendollava el meu i ho ficava al seu, no?
I així quatre cops des de novembre, val?
Què passa? Que al final hem descobert després de moltes reclamacions i trucades
i enfadamentes diverses que el que tenia raó era jo o sigui,
realment Pepe Font ho havia fet bé m'havia signat aquell port i el que,
portava anys connectat a un port de la caixa incorrecta era el veí.
Aleshores, què passa? I clar, jo havia posat una reclamació a Pepe Font,
però en realitat la reclamació l'hauria de posar a Yoigo.
Però no sóc client de Yoigo. Aleshores, com collons faig aquesta reclamació?
Perquè amb la tonteria, en un mes i mig, he estat quatre setmanes sense internet, gairebé.
Si hi ha algú a l'audiència que em pugui ajudar amb això, doncs,
la veritat, estaria eternament agraït perquè...
Home, doncs ja només és per les molèsties haver de passar tot un Nadal sense
internet, sinó les despeses incurrides de no haver treballat a casa,
haver hagut d'agafar co-workings i històries diverses, doncs,
home, alguna compensació crec que em mereixo.
Per tant, si hi ha algú que vulgui donar un cop de mà, estaré molt agraït.
Així que ja està, sense més preàmbuls, de què parlem? No, no,
no. Què? No, no, vols parlar d'això? Sí, sí, mira, va, parlem d'això una mica, va.
No me les vull donar, que tinc la resposta, perquè no la tinc, però...
Estic seguríssim, Àlex, que ha d'haver-hi com un subsector al·legal de la justícia
telefònica, igual que l'hi ha en el sector del lloguer, que hi ha allò dels
desahucios, saps? Que si algú se't fica en el pis te'l treuen.
Doncs estic segur que això d'haver-hi aquesta justícia còsmica ha d'existir
també en el món de la telefonia?
Jo crec que no i de fet, prova d'això és que els mercats que són que tenen més
mala reputació i fan totes aquestes totes aquestes trampes, lletges i tota aquesta
pirateria són els que, si t'hi fixes,
el seu procediment per reclamar és el més.
Difícil de navegar perquè PPF al principi no costava gaire reclamar en els seus anys.
Després ja quan els van comprar i tot això, doncs, evidentment,
ara hi ha tot de procediments i no sé què, i no queda clar, no pots parlar amb
responsables, ja ens ho mirarem, ja et trucarem, etcètera, etcètera,
no? I això són les coses que està passant.
I intentar posar una reclamació contra Vodafone, és que et pots morir de vella.
Per això et dic que necessites allò dels desahucios però per telèfon.
Necessites un desocupa, no?, de les telcos, bàsicament.
Exacte, això, És que t'he dit desàudios, però jo vull dir això,
ocupes i coses d'aquestes. O sigui, treure la gent que hi ha dins que hi està
vivint de forma il·legal, això.
Val, o sigui, necessites com un altre comandament paramilitar neonazi i ple
de cocainomans com desocupa,
que bàsicament vinguin i et facin la instal·lació correcta i amenaçar el veí
que si ho torna a tocar li partiràs les cames. Bàsicament estàs dient que necessitem això, Marc.
Exacte, per tot mercat no regulat on el procés de reclamació sigui complex o no evident,
necessites una via al·legal en la qual tu puguis recórrer i, doncs, bé, sí,
jo no entraré en els detalls de què és el que es fa en aquesta via al·legal
però, vull dir, ells sabran, però és bo que, eh jo tinc amics que hi han trucat
i és bo que tu no saps lo professionals que semblen Però de qui estàs parlant ara? De desocupa?
O sigui, a veure, fill, el del telèfon no sé si existeix per tant no puc parlar
d'aquest Aquest me l'acabo d'inventar.
Aquest seria un negoci que podríem muntar, si vols. Sí.
No sé quin nom li podríem posar, que sigui una mica catxi per recuperar tot
el telèfon, però és igual.
Jo sé que gent que ha trucat a desocupa, i és bo que de cara a la galeria semblen superprofessionals.
Evidentment els estan oferint un servei que està absolutament fora de la llei
i en cap moment diré que l'estic defensant.
Malgrat els processos que hi ha per recuperar-ho són molt dolents.
És una ineficiència de la justícia i això mai justifica que es puguin fer coses
il·legals. Però, dit això...
Quan els truques es veu que són superprofessionals, com si estiguessis comprant
un diamant a Tiffany's. T'estan oferint un servei a la carta però d'una manera increïble.
A més està bé perquè per telèfon no pots veure que van coberts d'esbàstiques,
de tatuatges, doncs una altra cosa que no cal, per això segurament no fan videotrucades.
En fi, no ens desviem molt més, que si algú...
Si algú ens vol enviar la resposta a aquest dubte, doncs escolta,
serà utilíssim. Tot i així, avui parlàvem de podcast.
No em dóna la sensació que parlem de podcast en la setmana que més coses han
passat de l'any i sé que no és difícil perquè en portem una però en aquesta
setmana com que han passat moltes coses Bueno, clar, hi ha hagut el drama de
la gent de carta hi ha hagut InVision,
xapant, ha sortit el Vision OS que avui ja he vist les primeres demos de gent
desenvolupant amb React Native per fer moure coses a l'espai així flotant en
el workspace aquest que tens amb les ulleres d'Apple Sí, hi ha hagut bastantes coses.
Probablement hi ha alguna més que ara no hi caic.
I també hi ha una molt important, Marc, que tu no has dit, i que jo no he dit,
que és que RSS.com heu tret el resum de l'any de podcasting,
de les features que heu tret, i això, i me l'he mirat. Què et sembla, tio?
I no està fet amb xat GPD, eh? Imagina't.
No, però el paio que el fa sembla una miqueta artificial, eh?
Li hauria de dir que parla massa...
Preparat, és com... No ho sé, l'he vist com molt artificial perquè dic aquest
tio parla... És massa preparat.
Massa, massa, massa... Com diré, tio? Semblava massa ninot, saps?
Però bueno, en fi, això ja... L'hem tret de l'univers d'Apple, saps?
On tota la gent és de mentida, doncs l'hem tret d'allà i l'hem contractat.
Bàsicament no existeix aquest home. Jo no he parlat mai amb ell.
No, home, no, és broma, és el Joe, és molt maco, clar que he parlat amb ell.
Sí, dóna unes ganes d'abraçar-lo quan parla, té aquella veu tan dolça i tan maca, és una passada.
Sí, però Però clarament ha xupat massa vídeos d'Apple, eh?
Perquè és que parla com si fos una persona d'Apple, les gesticulacions,
les pauses dramàtiques... I ara anem a repassar això.
I vinga, punt número 1, punt número 2, punt número 3.
Hòstia, se li nota molt, eh? Has dit això de les Vision Pro,
que sí, que ha sigut un dels punts de la setmana?
I has mencionat el de carta, però és que, eh, fixa-t'hi.
Bueno, clar, és que aquesta setmana ha sigut el CES. que és aquella event de
tecnologia que és com l'event més decadent de la història que ara torna a ser
guai per el tema de l'EI i han presentat... Has vist allò del Rabbit?
No, no sé què és. N'han venut 10.000. És acollonant.
És com una espècie de quadradet que és com un accessori pel teu telèfon.
És la cosa més inútil del planeta, però és superguapo.
I saps per qui està fet? Després ho posarem a les notes perquè és xulo.
Està fet pels tios de Teenage Engineering.
Un dels regals que vaig dir te'n recordes a la llista de regals?
Tocat els ous. Sí. Sí. Doncs és aquest.
I com es diu el quadradet? Rabbit? Rabbit, sí, Rabbit.
I què fa? Què representa? Què és aquesta muda? És una cosa que no hauria d'existir.
És una porta d'entrada en el teu telèfon.
És a dir, és com un companion del teu telèfon en el que bàsicament et diu, mira, a dia d'avui,
per executar qualsevol cosa, totes les coses són molt complexes perquè has de
navegar entre diferents apps, no sé quantos, llavors Rabbit el que fa és que
simplement és un proxy per això i tu pots donar aquestes comandes directament a l'aparell Bona nit.
I nosaltres ho gestionem per darrere. És una proposta de valor que està destinada al fracàs.
Un preu fix per un servei que val 200 pavos per una cosa que està funcionant
on premen el seu cloud, per tant, el model de negoci. Xatu, no ho has pensat molt bé, això.
És una cosa que tu tens que posar la T5 i tens un aparell accessori al telèfon,
és a dir, no és substitutiu.
En cap moment és substitutiu del telèfon.
A mi em sembla com una coseta supercool que te la compres i la guardes i la
vens dintre de 50 anys del rotllo mira quina tecnologia fèiem servir llavors.
No té absolutament cap utilitat. Molt bé.
Li fotré un vistasso perquè no em coneixia.
Sí, fot-li un vistasso. I tu, a nivell de societat, és que hem posat un munt
de coses que han obert les presons a l'equador, eh? Saps o no?
La gent va amb atrayedors pel carrer, és molt heavy.
Hòstia, doncs això m'ho he perdut. O sigui, no, no, no. Estic molt desconnectat.
Estic molt desconnectat.
Home, l'Expronquimón vius? Ja han saltat les tapes dels Boeings, també.
Ah, sí, això sí. Has vist el vídeo aquell de l'iPhone aquell aquell que va caure
a Alaska, ha sobreviscut una caiguda d'un avió, el va trobar un tio,
a l'iPhone encara li quedava una miqueta de bateria i tenia com el conector
del carregador arrencat i és com un...
És el segon iPhone que cau d'un avió i sobreviu. Vull dir, no és el primer, es veu que és el segon.
Això és boníssim. És que m'he passat una setmana amb advocats amunt i avall, perquè per tema de...
No només la PP Font, els problemes amb el meu pis anterior, un client que no
ens ha pagat, amb els vells... Vull dir que està una setmana que he estat gairebé
ficat en... al cap sota terra, com els astruços, però però en comptes del cap
sota terra, el cap dintre dels culs dels advocats.
Doncs mira, jo crec que has tingut sort perquè t'has passat sota terra la setmana
que més coses han passat.
Per tant, t'acabo de fer com el resum de tot el que ha donat la setmana.
Gràcies, Marc. De res, home.
Qui necessita assistents d'EI quan et tenim a tu?
Evidentment, evidentment. Saps que hi ha hagut molt també acomiadaments. A on, ara?
Mira. Ah, bueno, sí. Ah, mira, a Pitch, hem hagut d'acomiadar menys a Pitch,
que és l'empresa aquesta que era tan guai de la gent dels fundadors de Wunderlist,
que, home, evidentment, doncs, no ho sé, per fer presentacions una miqueta més
guais tampoc et feien falta 400 persones, però bueno.
És un altre dels fracassos del Venture Capital. Qui més?
Twitch ha tret un terç de la seva plantilla fora.
Però clar, Twitch és Amazon, no ho oblidem, eh? Vull dir, Amazon ja havia avisat que faria fora gent.
Cert. Per tant, crec que... Google ha anunciat també, és que és molt bo perquè
en el titular el posen a few hundred, com, bueno, uns quants cents saps?
Vull dir, quan tens aquella massa allà és com que t'espolses una mica els ombros,
saps? A veure què surt, a veure què cau per aquí, no?
Una miqueta de caspa sí, exacte. De fet, una de les coses bueno, n'hi haurà més, eh?
Però una de les coses que em fa més ràbia això, que jo ho veig,
i s'ha estès i és una pràctica ultra nociva és quan les empreses aquestes,
les tecnològiques es refereixen a la gent que han fet fora com alumni.
O sigui, com si s'haguessin... Penya que s'ha graduat, que ha passat per la
seva universitat, per la seva facultat, i ara són alumni.
No, fills de puta. O sigui, no són alumni. Són gent que ho ha deixat al carrer, saps?
Ho trobo tan deshumanitzador, això. O sigui, és com...
O sigui, l'equivalent seria el pel cago en una caixa, l'hi prenc foc i la lligo
amb un llacet i te la regalo pel teu aniversari. Marc, t'agradaria aquest regal?
És una caixa regal amb un llacet ben bonic.
Dintre hi ha una merda amb flames, però és un regal, està fet amb tota la bona intenció del món.
Quina colla de malparits, tio. O sigui, quan veig això em vénen les ganes de...
Bueno, no ho sé, no sé què faria, bàsicament, però... Venen ganes d'anunciar-ho més públicament, saps?
Però... Alumni, tio, és per cagar-se. Quin regal d'imatge m'has fet, eh?
Amb el teu alumni amb flames.
Vale. Va, anem a parlar del teu podcast, que si no... Portava aquí 20 minuts
i encara no, encara no hem dit res.
Sí, tu, que per una vegada que tenim una cosa preparada i resulta que passen
mil coses a la setmana, tu. Va, home, que hem preparat alguna cosa, collons.
Vinga, què ens portes avui, Marc? I de fet, ho hem preparat quasi per casualitat,
perquè jo t'ho vaig passar del rotllo, mira, és interessant,
i tu em vas dir, ah, que xulo, podríem parlar.
I sí, en realitat en podríem parlar, perquè és xulo, però no només pel fet de...
A veure, de què estem parlant? Estem parlant d'un resum que fa...
Anualment o mensualment, ni recordo, una companyia que es diu Podpros,
que és una solució educativa, i com la seva missió a la vida és que,
presumptament, volen fer créixer la indústria del podcasting.
Ells fan un report on mostren una mica com la vitalitat que té aquesta indústria
i donen certes mètriques o certs insights que són molt interessants.
Llavors, jo li vaig passar a l'Àlex, a l'Àlex li va semblar interessant.
Però jo crec que aquí hi ha com un punt més profund, perquè molta gent aquí
haurà sentit oh no, aquesta gent va parlar de podcasting i ja directament ja
hem perdut a 300 oients pel camí.
I això no és el que volem, perquè jo crec que aquí hi ha com un punt una mica
més profund que el podcasting i és el difícil que és fer-se sentir o el difícil
que és captar l'atenció de la gent.
Jo crec que aquí és com el tema que va una mica per sota sota el radar i que
m'agradaria molt parlar-lo, no?
És a dir, que complicat és a dia d'avui crear, no un negoci de mídia,
però sí un programa o un espai en el qual tu puguis treure la teva veu cap a
fora o la teva opinió cap a fora, no? I que difícil és mantenir aquesta audiència.
Perquè, ara explicarem una mica el report aquest, i crec que havia de donar una mica aquesta idea.
I a mi em va deixar, a veure, no preocupat, però confirmant una mica el que
jo pensava però que no tenia tan clar que fos tan evident. I a mi el que em va...
No em va sorprendre, però també va confirmar el que jo ja sabia,
és que és el millor moment per començar un podcast d'etxe. És ara? Sí.
La gent ja els ha abandonat. A l'anterior episodi que parlàvem dels propòsits
d'any nou, que el dia 12 de gener és el World Quitter Day, el dia que tothom
ja abandona els seus propòsits i comença a tornar a demanar pizza per delivery.
Estem a 11 de gener, vull dir que això passarà demà. El món del podcasting està
molt endavallat, perquè clar, al final ja va fer el seu cim durant la pandèmia,
sense anar més lluny, jo vaig començar també durant la pandèmia,
però la majoria de gent va començar la pandèmia i molts ho van abandonar.
I a veure, hi ha les hores, que me'n recordo que ho vaig buscar, i veia que,
la majoria, o sigui, era un número aberrant, no me'n recordo si era com un 60%
o alguna cosa així, però per dir dades al bulto, bàsicament,
posem que era un 60% dels podcasts no passen de l'episodi número 5, no?
Jo m'atreveixo a dir que hi ha molts podcasts que no passen de l'episodi número
1. De fet, passa també amb el món dels esdeveniments. Jo ho he vist en molts
xàpters de Startup Grind que s'han obert.
El de Bilbao en va fer un, el de Tenerife va fer zero, el de Màlaga en va fer
un, León en va fer dos o tres, vull dir, per dir només a Espanya,
vull dir, m'ho podria parlar de la resta del món.
Doncs el mateix amb el podcast, també ho he vist en moltes start-ups.
Vaig a començar un podcast, molt bé, en graven tres o quatre,
són una xusta, i es rendeixen abans d'establir-se. Per què?
Perquè segurament, si ja tens feina, anava a trobar el teu product market fit,
anava a fitxar, anava a fer ventes, anava a fer a aixecar calés i tot això,
a sobre t'has de posar a fer un podcast que t'aporta zero valor.
Jo crec que no té molt de sentit. En resum, que tots els els podcasts que havien
començat durant la pandèmia, o gairebé tots, estan absolutament morts.
I hi ha molts menys podcasts del que jo em pensava.
Per on comencem? Mira, primer començarem perquè et validaré o li donaré veracitat
o credibilitat a la teva anecdota.
Tu has fet la típica anècdota de «Oh, no, sí, és que la meva tieta es va comprar
una samarreta a la marca X i se li va trencar el filament».
Per tant, totes les samarretes de la marca X són dolentes, val? És a dir, tu has fet això,
jo ara et donaré suport a Eri per aquesta validació i evidentment no et donaré
els números perquè no puc,
però sí que tinc accés a les dades d'una plataforma de hosting de podcast i
et puc assegurar que la majoria de programes o de shows no passen del primer episodi.
La grandíssima majoria. És a dir, la edat suporta la teva anècdota en aquest
cas, per tant, bravo, Àlex, molt bé, has fet bona la teva anècdota i les teves
sensacions són correctes. Llavors, bàsicament, què diu aquest report?
Anem a posar números grans el que està passant, no?
A nivell de podcasting, activament, i quan aquest report es refereix a l'activament,
diu que actius, i això són podcasts que produeixen episodis,
en qualsevol moment, en tot el món, n'hi ha uns 400.000.
D'aquests 400.000, i aquí hem de pensar que això és com una porta giratòria, cada any, el 88% Tinc.
M'agrada molt el concepte que fan servir, que és aquest pot-fate,
és a dir, que se'n van a la merda.
No tenim en català aquesta expressió, és fantàstica. És com fondres,
no? És com desfer-se, sí.
Sí, però fa gràcia perquè ho juguen amb la paraula aquesta de pot.
Clar, i el fate, com el fade-out, no?
Seria com por d'aparèixer, no?, o alguna cosa així, no?
Sí, és com el fade-out de totes les cançons dels anys 80, no?,
que eren estribillo ad infinitum, fade-out, saps?, i ja està.
No acabaven mai, les cançons. Exacte. Doncs això seria el mateix.
D'aquests 400.000 podcasts que tenim rotant cada any,
el 88% fan podfait, és a dir, que se'n van a la merda, un de cada nou, de cada deu,
i hi ha uns 360.000 que tornen a afegir-se al pool de podcast actius perquè
hi ha 360.000 aventurers que comencen un podcast d'aquell any,
però dels quals l'any següent el 90% també se'n va a la merda,
per tant és com una roda que et dona que sempre hi ha a qualsevol moment donat.
Aproximadament entre 36 i 38.000 podcast que ells consideren activament establers.
Què vol dir activament establers? A veure, ells posen l'asterisc que és un podcast d'entrevistes.
No sé si aquest calificaria com a entrevistes. Jo crec que no,
però és com si l'Àlex m'entrevista a mi i jo l'entrevisto a ell i viceversa cada dia.
Però, deixant de banda aquest punt, són que tenen podcast amb més de 100 episodis,
tenim, i que tenen una cadència de llançament de 10 dies o menys.
Ah, i punt important, i té com un asterisc i diu que està promogut per un host
que no és un celebrity o algú que forma part d'un major media network.
És a dir, aquest podcast no qualifica perquè tu, Àlex, jo et considero un celebrity,
per tant no qualifica. S'ha d'escabron.
Bàsicament, ni Joe Rogan ni el Bunker entrarien en aquesta categoria,
perquè el Bunker seria un programa de ràdio que bàsicament el foten com a podcast,
com tot el contingut de RAC1 i els grans media outlets que al final diuen tenim
aquest contingut, també el fotem cap allà,
clar, no calificarien, i Joe Rogan que, bueno, doncs li va bé el podcast, però per què Joe Rogan?
No perquè faci un podcast, sinó que és una persona extremadament coneguda.
És com si ara, jo què sé, saps? Michael Jordan, comences un podcast,
triomfaria perquè és el puto Michael Jordan, no perquè el podcast sigui bo, saps?
Vols dir que és això? Exactament això. És a dir, per posar-ho en paraules planeres,
això són podcasts que tenen més de 100 episodis que ha muntat... Un minut, tio.
Una cosa feta de casa, que no tens com una ajuda externa o un suport que d'alguna
manera t'està posant en una posició en la que ja tens oients de primeres, d'acord?
És a dir, una audiència en la que capitalitzar Llavors, dit això,
home, hi ha coses interessants, és a dir, veus que hi ha 3 milions de podcast en el parc,
sempre allà posats, dels quals 400.000, com hem dit, són actius però que realment.
Establers en tens 36.000.
Les dades són interessants perquè si vas a mirar els percentatges és que no
queda res, és que és petitíssim i per qualsevol programa això és interessant
per qualsevol programa quines diries que són les probabilitats d'arribar a fer 200 episodis?
Què vols dir? Per tipus de contingut?
No, és a dir que tu comences un podcast i aquell podcast t'arribi a fer 200
episodis Ah, mínima, o sigui menys del 0,1% T'has quedat una mica lluny aquí és 3% 3%, vale,
malgrat que són 3% dels actively established, eh?
Bueno, clar, aleshores, si ho acumulem, igual sí, eh?
Si haguessis agafat el púl gran, segurament seria la data que tu has dit,
correcte. Dades al bulto, exacte.
Mira, aquí jo crec que hi ha dos takeaways de tot això. Si vols,
després entrem també en els teus, que segur que no tindran a recaure amb els meus.
Però el meu primer és, si realment estàs pensant en començar un podcast,
millor pensa-t'ho dues vegades i vés a muntar una xorreria perquè si el tema
és fer pasta o tenir alguna cosa que et doni de menjar.
Oblida't, ho tens complicadíssim i menys si fas com nosaltres que parles en català llavors, sí tio,
potser millor vés a demanar el moina sota un pont perquè no és la millor manera
de monetitzar res i la segona és que no m'estranya, Àlex és el que sempre diem
que és un mèdit tan complicat, és a dir,
és tècnicament difícil per la banda del podcaster i per la banda de l'oient.
És un sistema que bàsicament és una eina, és a dir, no està dins d'una xarxa
com pot ser Instagram o com pot ser YouTube, en la qual hi ha opcions de destacar
més enllà de la teva audiència, perquè què passa?
Si un vídeo, per lo que sigui, dona la tecla YouTube, que això també és com
jugar a les màquines estragaperres de Las Vegas,
si un vídeo et dona la tecla resulta que allò et pot explotar de les mans sense
tu haver tingut audiència prèvia. Però, aquí...
No hi ha tecla. Si tu no piques la pedra i comences a moure-ho tu,
això orgànicament, perdona, viralment no creix, perquè no hi ha un mecanisme
viral per la qual algú o un podcast creixi dins d'una red.
És molt complicat. És a dir, per molt bé que ens vagi, no estarem on top d'Apple
Podcast 24-7 a la gent dient-li mira aquest vídeo o recomanant-li aquest podcast.
És impossible. No hi ha mecanismes de recomanació dins de les aplicacions.
Per això penso que YouTube o Spotify Spotify són clarament el destí d'aquest medi, perquè.
Són xarxes en les quals hi ha mecanismes de recomanació i on el teu contingut
pot destacar d'una manera que no ho pot fer com...
Això és com la comparativa amb tonta, d'escriure un blog i no dir-ho a ningú
i posar-ho allà a internet i esperar que algú ho trobi, versus fer un post de
LinkedIn, per exemple. En fi, una història molt llarga.
Tinc molt d'acord pel tema de la plataforma.
Crec que ja han passat massa anys des que el podcasting com a concepte es va
inventar i ha estat en pilotes,
o sigui ja vam comentar-ho molt al principi que al final un podcast no deixa
de ser un arxiu que es puja en un servidor i tens després un índex d'aquests
arxius en format XML i l'únic que fas és baixar-se aquest arxivet al teu ordinador o al teu dispositiu,
digues si l'has començat a
escoltar, bueno no ni tan sols si l'has començat a escoltar si tu tens el.
Comptador de descàrregues però com que el play diguem es fa a nivell local la
plataforma de podcasting no pot saber si tu has començat a fer la reproducció d'aquest arxiu, no?
Podria estar equivocat podria ser que això ja no funcioni així i hi hagi algun
mecanisme una miqueta més complex però essencialment és això,
per tant, és una tecnologia molt primitiva que mai se li ha donat una cobertura,
un xassís interessant, o sigui, bàsicament és el podcast, són les rodes i mai
se li ha donat tota la resta d'enginyeria d'un cotxe, d'acord?
Aleshores, el que està dient el Marc és que si bé hi ha hagut plataformes de
podcasting una miqueta, si l'Apple Podcast, el no sé què, no sé quantos,
al final ha estat super primitiu i continuàvem tenint un tricicle.
I no podia ser que el 2024 la gent encara anés amb tricicle quan volia muntar
un podcast perquè no tens ni algoritmes de recomanació,
la cerca no està indexada, va una miqueta per cada plataforma, no hi ha,
monetització tampoc, no hi ha eines d'analítiques i no tens,
o sigui, has de fer moltíssima magia negra per haver de fer,
per haver de gestionar un podcast quan moltes altres coses han tingut solucions
molt millor preparades des del minut zero no?
Dit això no sé, no m'atreviria, tu si tu quin diries que d'aquests dos guanyadors,
jo no veig un clar guanyador, vull dir.
Diria, clarament és entre YouTube i Spotify, ara fent una miqueta de pronòstic
a la babalà, clar, jo penso, amb dues tenen una audiència bestial,
Google és molt més poderosa que Spotify,
però sí que Spotify té el camp de l'àudio.
Si tu tens l'adrecera mental aquesta de pensar, quan vaig a pensar en alguna
cosa d'àudio, vaig a Spotify.
Per bé que jo, per exemple, no penso en podcast, vaig a escoltar-ho a Spotify.
No, perquè faig servir Apple Podcast.
Però podria pensar que molta altra gent que s'ha enganxat als podcasts ho hagi
descobert a través d'Spotify.
Perquè són els que diem sempre els laggards en l'adopció d'una tecnologia.
I aquesta gent que potser han descobert el podcast a través de la plataforma,
no a través del concepte, poden entrar ara per Spotify I serà molt més probable
que ho facin per Spotify que per YouTube. Per què?
Perquè per Spotify no estan fent
un canvi de paradigma, només ho tenen passiu, ho tenen audio only, no?
En canvi, quan estàs a YouTube, el que jo penso és que l'adopció als podcasts
serà molt més complicada perquè l'audio no és natiu a YouTube.
De part, quan estàs a YouTube, si has de triar entre escoltar un podcast i veure
vídeos, triaràs veure vídeos, tio, perquè quan estàs a YouTube,
tu el que vols veure és contingut visual, no?
És contraintuitiu que YouTube s'hagi ficat en àudio, en podcast,
jo crec que és una cosa més oportunística que res, no per filosofia.
Crec, però no obstant, no pots mai descartar Google de la carrera,
no pots mai fer-li un shorting a Google.
Per tant, jo no descartaria, no veig, no sé quina previsió tens tu de quin dels
dos guanyarà en aquest sentit.
Bé, el que em sembla surreal és que el medi hagi sobreviscut de manera independent tant temps.
Entenc que ho hagi fet durant el període en què Apple va ser.
Absolutament agnòstica a la plataforma i tenia allà el directori i els hi anava
molt bé perquè, vull dir, mira, mentre Spotify i YouTube es preocupaven perquè,
fer créixer la seva audiència, Apple es preocupava per això, per prendre iPods, no?
Llavors, al final, a ells ja els hi anava bé, no? Hi ha molta gent que no ho
sap, però el nom ve d'aquí, eh? Ve d'iPod, és fins aquí l'anècdota històrica curiosa.
Però, clar, a dia d'avui les coses han canviat molt i si vols fer créixer un
producte ho has de treballar activament i l'aposta d'aquestes dues pel podcasting
és bèstia i jo crec que el que,
subestimem, o almenys el que jo subestimo perquè no sóc un usuari tan intens
com veig que ho és la majoria dels perfils de la generació Z i de la generació X és YouTube.
És a dir, YouTube és com l'aire que respirem. El que passa és que fa coses que no entenc, no?
Com, per exemple, jo que sé que l'aplicació... I això m'ho han dit,
jo no ho he experimentat perquè no la tinc.
És cert que l'aplicació d'iOS de YouTube tu no pots veure els vídeos segon pla? Si tens el Premium, sí.
Has de tenir el Premium. Vale, però a veure, tenir YouTube Premium et diria
que és tan comú com tenir un Lamborghini al garatge.
Aquí va una miqueta el meu punt. De fet, se m'acaba d'acudir ara,
no és que això ho portés preparat, però jo crec que lliuraran guerres diferents
perquè l'aposta d'Spotify és pel B2C i l'aposta de YouTube,
per a mi, és pel B2B m'explico quines features ha tret Spotify si mires la merda
de dashboard i la merda d'analítiques que té doncs clarament no estan pensant
que la gent pugui monetitzar per Spotify.
No et donen eines perquè el teu podcast sigui funcioni, no?
Ni per promoure'l ni per distribuir-lo i tal, però que fan molt bé fan el rap
d'Spotify, aquesta moguda és molt bona per fer viralitat i la veritat que aquest
any que ens han fet el podcast, ho vaig compartir,
és xulo segurament hem guanyat audiència gràcies a això i també ho han ficat
a la part de música, sempre que et feien el teu rap musical
de l'any, també han posat la part de podcasting per tant, d'alguna manera estan
apostant més pel B2C i no només això l'altra gran aposta pel B2C que fa Spotify.
És aquell experiment que van fer de la traducció i de fer la traducció en molts
idiomes de manera immediata i automàgica, que vam fer amb el podcast de l'Alex
Friedman, que de cop i volta diuen «Hòstia, estem experimentant amb una tecnologia
que podrà escoltar qualsevol podcast en qualsevol idioma».
I per mi això, el dia que surti, serà una bestialitat, perquè jo deixaré de
tenir el meu podcast en castellà o en anglès de Mars Pays i començaré a gravar
amb els idiomes natius de la gent i després ho publicaré i que la gent tri, saps?
Vull dir, si he de gravar un podcast en italià, el gravaré en italià.
Si he d'entrevistar tu, no faré la parafernàlia aquesta estúpida de vinga Marc
anem a parlar en castellà en un podcast en castellà quan tu i jo som catalanoparlants saps?
O sigui no farem aquestes coses per altra banda l'aposta de YouTube quina és?
És el B2B clarament YouTube ja té tota l'enginyeria feta, desenvolupada tastada
i més que solidificada de tot el motor de monetització de recerca, algoritmes.
Totes les eines al YouTube Studio Studio té moltíssim software,
té molts, i té inclús agències dedicades a fer això.
Que s'especialitzen només en monetització i viralització a YouTube,
igual que n'hi ha per TikTok també.
Per tant, però si t'hi fixes, el bitusi que està fent YouTube és contraintuitiu.
De fet, està desinsertivitzant els usuaris perquè, per posar un podcast en segon
pla amb l'aplicació de YouTube, has de tenir YouTube Premium. Això és estúpid, saps?
Vull dir, potser sí. Si realment volguéssim apostar pel B2C,
dirien, val, els vídeos en segon pla els pots tenir, però pot que sí,
per exemple, no? I no veig cap moviment.
De YouTube que em vers cap al bitossí. Tampoc a la plana principal,
quan entra, jo entro cada dia a YouTube, jo consumeixo contingut a YouTube cada dia, cada sant dia.
No veig els podcasts a la part alta. Val?
O sigui, i consumeixo podcasts, eh, per allà, perquè he de mirar els meus,
he de penjar els meus, i alguna miro més contingut que potser està més orientat
a vídeo, eh, i potser per això només...
Però no veig el típic de, encara que no consumeixis vídeo, jo com a YouTube
et poso aquest contingut aquí perquè m'interessa destacar-ho.
No veig que ho facin suficient.
Per tant, jo crec que lliuraran dues guerres suficients, perdó,
suficients complementàries i Spotify tira pel B2C i YouTube pel B2B.
Titu, m'agrada molt el teu punt, eh? Del B2B al B2C no l'havia pensat i és ben cert.
El que jo crec que passa aquí és que independentment de si B2C o B2B deixa molt
de banda a la gent independent que realment vol dir alguna cosa.
És a dir, el que tu i jo estem fent és una bogeria, o sigui, és un miracle.
Llavors, gent com nosaltres, que n'hi ha, eh.
Que, escolta, té una petita comunitat i té un podcast petit,
però és que li posa ganes i ho fa un cop a la setmana i té constàncies, etcètera,
creix més o es manté més a base de fer accions que no escalen,
que no d'aplicar el mític playbook que et diuen per fer créixer un podcast.
O sigui, si tu li preguntes a XatGPT quines són les 10 millors o maneres de
crear un podcast o de fer créixer un podcast són exactament les 10 que no hem
aplicat aquí i que no ens servien absolutament de res.
Per mantenir una petita comunitat, jo penso, i a veure si ho portem a algun bon lloc això,
que la idea aquesta o les coses que mil vegades hem parlat que no escalen per
enlloc i que són coses que mai hauries de fer a nivell de podcasting,
com per exemple fer un esmorzar de forquilla cada mes amb la gent que ens escolta.
És una cosa que no escala per enlloc però que potser és un perc que un podcaster.
Random no podria utilitzar, però és una cosa que a nosaltres ens funciona i
podríem fer servir i mira, és una cosa que vull explorar ja és a dir,
que si algú està remotament interessat en fer això, en venir a esmorzar amb l'Àlex i amb mi, un dia,
qualsevol pel matí, fotre'ns un fricandó, anem a esmorzar tots plegats.
M'agradaria que això fos alguna cosa que anés passant de forma recurrent i de
forma orgànica i crec que accions d'aquestes o solucions una mica estranyes
són les que fan créixer audiències una mica outliers com la nostra. No sé què en penses.
Val. Sí, abans d'això apunta-la a una altra idea sobre la guerra de Spotify i de YouTube.
De fet, veig més la balança, més la cantada cap a YouTube perquè al final YouTube.
Pot servir, té el mecanisme per fer de hosting. Crec que Spotify no pot fer
hosting. Spotify només fa distribució.
I pot controlar l'experiència de la reproducció del podcast, però no té hosting.
Per tant, aquí donaria un punt a favor bastant gordo a la gent de YouTube,
perquè pots pujar-ho nativament allà i des d'allà fer distribució.
Bueno, no és distribució en la seva plataforma, però és que ja és suficientment gran.
YouTube, com a audiència, té molta més audiència que...
Aquí em llenço el buit, eh? Però que totes les plataformes de podcasting sumades.
Per tant, no els interessa des de YouTube posar allò típic que fa RSS,
que fa Buzzsprout, que fan tots els altres que és, nosaltres som hosting,
puja aquí l'arxiu i te'l distribuïm a totes les altres plataformes.
Això YouTube diu, jo per què ho necessito? Jo ja tinc l'audiència, no?
De fet, no m'interessa. Professor, controlar-ho tot aquí i puc donar una millor
experiència al podcaster perquè puja-ho només aquí, ja tens una audiència de
pilotes perquè tenim tota l'audiència del món, tothom utilitza YouTube YouTube
i tot l'altre són plataformes minoritàries.
A part, tens la monetització, l'algoritme, recomanacions, tens efectes de xarxa,
tens la plana principal, contingut visual, tens... Bueno, no ho sé,
la veritat és que ho veig molt més clar.
Per la part de perks, de beneficis que deies tu, és una part també que és difícil,
si generalment els podcasts que fan servir fan servir.
Plataformes tipus Patreon, de patrocinis i membresies, per recolzar-se i per
poder patrocinar, esponsoritzar els episodis i ja està.
Però no estan directament integrades, no estan pensades per.
I hi ha una gran desconexió entre les plataformes de comunitat i de membresies,
com els aquests, els Memberfuls i Patreons i companyia, i les plataformes de
hosting de podcast, que per bé que tenen les seves,
maneres de poder-ho monetitzar, com els anuncis dins de cada episodi,
el contingut patrocinat, etcètera, etcètera,
generalment, almenys, jo no conec a ningú que les faci servir i no busquin pel seu cantó.
O sigui, tothom que conec que té un podcast i alguns bastant coneguts,
els patrocines, els venen per fora i no fan servir les eines natives de les
plataformes perquè al final posen contingut que tu potser no tindries,
perquè vull que l'algoritme em recomani que potser ha de posar una plataforma
o uns advocats, no vull tenir aquests advocats que no sé ni qui són i no vull
recomanar gent que jo personalment no compraria, per tant,
almenys és la meva filosofia segurament hi haurà més gent que el comparteixi
o hi haurà molta gent que no.
Però prefereixo pensar en un acostament més personalitzat,
també és més afí a la filosofia d'aquest podcast de dir,
no, anem a pensar fora de la caixa, anem a fer pensament lateral i dir que els
hi podria interessar la gent que tenim doncs mira,
que parlem tant d'esmorzars de forquilla si maguillencem una línia de patrocinis
del podcast a través de Patreon o històries d'aquestes,
doncs que un nivell de patrocini sigui que un cop al mes pensi esmorzar de forquilla
amb nosaltres o en grup o el que sigui, però això.
No crec que hi hagi cap altre podcast al món que ho tingui, és més,
m'atreviria a dir, Marc podríem ser el podcast número 1 dels esmorzars de Forquilla o el podcast...
Líder mundial de podcasters que fan esmorzars de Forquilla.
Això serien números mundials, tio. Sempre s'ha de buscar en què ets el número 1.
Si acotes suficientment la teva proposta de valor, sempre pots trobar alguna
cosa en la qual ets un líder de mercat, val?
És com si nosaltres diguéssim som el podcast número 1 en català de tecnologia,
en format conversacional remot i no sé què i tres o quatre coses més i direm
som el podcast número 1 del món d'això saps?
Home clar sí perquè potser només competiu contra 4 però és una tàctica molt
lícita i si t'hi fixes a nivell de màrqueting tothom ho fa entres a qualsevol pàgina web i et diuen no,
Som la millor agència de màrqueting online, especialitzada en YouTube,
no sé què, no sé quantos, i per tres o quatre coses més dius,
ja, normal, perquè sou tu i una altra agència a nivell mundial, no?
Però bueno, jo crec que això ho fem molt bé.
Però és que té sentit, perquè al final el que fas és que és com abraçar una
mica aquesta naturalesa global, no?
I a què vull dir? Quan parles de números d'internet, els percentatges no són importants.
Tenir un 0,00% d'una audiència a nivell mundial és una autèntica animalada.
És aquest el motiu pel qual abans, quan hi havia la guerra entre Windows i PC
i els Mac, que els Mac tingués un 5% de la quota de mercat era una puta merda
perquè el mercat era molt petit.
Però ara, a dia d'avui, que l'iPhone representi un 10% de la base instal·lada
de telèfons mòbils és una autèntica barbaritat, no?
Llavors, què passa? passa que, tio, que quan tens un mercat on les dinàmiques
són globals, el número de nichos que t'ofereix aquest mercat són infinits.
Llavors és el que tu dius, no?, que pots anar com acotant, acotant,
acotant, acotant, fins que arriba un punt que ets absolutament el líder d'aquella
cosa que t'has inventat.
Llavors, també t'has de preguntar en algun moment si t'has passat de frenada
i realment el que has acotat té algun puto sentit, no?
Jo espero que els esmorzars de forquilla tinguin sentit perquè em ve molt de gust fer-los.
Però estàs fent bona com aquesta idea que
en un món amb infinits mercats és
més important especialitzar-se capitalitzar sobre
un i donar molt amor en aquest mercat restringit o més petit que no pas obrir
el foc o intentar ser el millor en tot i voler guanyar com absurdament totes
les guerres dius no aquestes guerres les sol guanyar el New York Times no tu
llavors tu potser t'has d'especialitzar en una cosa molt concreta què passa?
Doncs que collons és complicat cotar al mercat i trobar-lo es fa difícil i sobretot
es fa difícil quan tens un mitjà.
Que és tan manual, és a dir que no pots capitalitzar l'algoritme de cap manera,
i això és una cosa que a veure, que potser sí que ens ha faltat però també és
veritat que tot el que guanyes en un terreny tan poc fèrtil és molt agradable
perquè veus que hi ha una connexió molt pròxima amb la gent que t'escolta i
sobretot que estàs construint una comunitat que té valor, jo insisteixo,
potser no cal esperar que muntem això del Patreon i aquestes coses per anar
a fer un esmorzar amb tothom Igual el primer és gratis.
Què n'extreus d'aquest report? O sigui, si haguéssim de treure'n conclusions,
què no són les del report?
Les derivades d'aquest report, què en treus tu?
El report, a baix, ja té un apartat de conclusions, però ja se les fan venir
bé perquè ells tenen una eina que es diu PodMatch o una cosa així,
que el que fan és que junten com hosts gent per entrevistar i tenen com una
eina de matchmaking d'aquestes.
Ja es fan venir bé per dir que el que necessites és el seu producte.
És a dir, bàsicament, per ells, la lectura del report és ens teniu que utilitzar nosaltres, no?
És fantàstic, no? És allò que fas un report i just diu exactament el que tu necessites.
Però, si tu llegeixes una mica entre línies, jo veus dues coses, no?
La primera és, un, si el teu motiu pel qual vols començar és fer calés.
Millor muntar un negoci.
Això no ho facis. Ves a muntar una carnisseria. Això no.
És a dir, un podcasting no, perquè no és un bon negoci i les possibilitats d'èxit són molt baixes.
El que passa és que hi ha molt màrqueting al darrere de, oh,
no, crea la teva audiència, muntant tot això... Poto impossible, o sigui, oblida't.
És molt complicat. Estaràs millor fent enxet. La segona és que,
si ho penses, el fet que algú t'escolti és pràcticament un miracle.
Perquè el que tu estàs fent és que estàs posant una peça d'àudio que requereix
d'una feina per part de l'oient de descarregar-lo, tenir una aplicació compatible,
saber que l'has publicat...
És complex. Llavors, el fet que algú t'escolti és un miracle.
I, per tant, no crec que sigui la millor manera de... Si el teu objectiu és créixer,
i tenir una audiència molt gran, ostres, potser no és el millor mitjà, eh?
Potser el que diu l'Àlex, no? Comença unes sèries a YouTube,
per exemple, on tens com aquesta possibilitat que donis a la tecla i t'exploti a les mans.
Jo soc d'una empresa que ara es dedica a gravar sèries i no li està anant molt
bé. Però, bueno, correm un estúpido d'elo.
No, jo he derivat altres coses d'aquest report. Un és, cada cop hi ha menys
podcast, pel que posa aquí, I, per tant, si hi ha menys podcast...
No és que hi hagi menys audiència, hi ha menys podcast.
Hi ha més gent... Ha crescut en audiència, això sí que és veritat.
Però hi ha menys podcast. Per tant, hi ha menys B2B.
És a dir, totes aquestes agències o serveis al voltant de l'ecosistema del podcasting
vol dir que s'estan menjant més els mocs, no? Perquè tenen menys clients potencials.
La majoria de podcast també és això, són molt amateurs. Per tant,
no poden permetre's el contractar serveis, a menys que ho petis molt.
I els que ho peten molt, que són els que ja hem eliminat perquè eren fets per
gent famosa i per mitjans de comunicació, doncs aquests ja tenen els seus serveis ben coberts.
Per tant, si estaves pensant en muntar alguna cosa de B2B al voltant del món
del podcasting, jo crec que és una recepta pel fracàs ara mateix.
Igualment, també pel tema dels sponsorships. És a dir, qualsevol persona que
vulgui patrocinar contingut, hòstia, crec que té molt mal retorn patrocinar un podcast, eh?
No ho he fet i, de fet, si no ho faig activament amb el podcast que tenim a
Mars Waste és perquè em sentiria un frau oferint patrocínia d'això.
No perquè no ens escolti gent o perquè no ens escolti gent interessant,
eh? Vull dir que realment tenim bones mètriques i tenim una audiència molt qualificada, però...
Se'm fa difícil justificar-ho perquè, pel que dèiem abans, la tecnologia no
et permet extreure dades qualificades o treballades de qui t'està escoltant,
i quan t'està escoltant, i en quin moment del dia, i des d'on, i per què, no?
Sinó que simplement et diu, s'han baixat aquest puto arxiu tantes vegades,
durant els últims set dies.
Això no et permet, com en altres coses, que dius, hòstia, en un esdeveniment,
doncs sí que tens la gent que es registra, et dona una miqueta el seu rang demogràfic,
que et dona el seu e-mail, són coses sobre les quals pots treballar i després pots fer reports,
una miqueta més qualificats i més treballats.
Per tant, patrocinar, malament.
B2B sobre podcasting, malament.
I aleshores, clar, d'alguna manera és com que s'està buidant o s'està tornant
a allunyar el negoci al voltant del
podcasting. Que no és el negoci del podcasting, és el negoci al voltant.
Tots aquests serveis derivats, i vol dir que ara és un terreny menys fèrtil,
i ho ha estat durant 3 anys però ha deixat de ser fèrtil entre el 2020 i el
2023 per mi va ser un terreny fèrtil al món del podcasting perquè realment,
funcionaven els patrocinis vaig veure força empreses creades al voltant del
món del podcasting i se'n veuen menys.
També les start-ups que estan en aquest món han aixecat menys pasta a menys
que siguin algo com Bass Proud que Bass Proud si no recordo malament és completament bootstrap,
RSS també és bootstrap vull dir que aquestes són empreses que els anirà bé,
però no hi ha un negoci tan gran.
Malgrat haver-hi una audiència molt heavy en el B2C el B2B és lamentable per
tant, no li auguro un bon futur a nivell de B2B i el podcasting,
lligant-ho amb la idea aquesta que deies, que és un miracle que funcioni és que jo el veig com,
Un àrea que fonamentalment és open source, o sigui, és codi lliure.
Si funciona és perquè és codi lliure, perquè hi ha hagut alguns friquis que
s'han dedicat a mantenir-ho i a fer que això funcioni d'alguna manera i ja està.
I després les altres empreses i plataformes han dit hòstia, mira això que hem
parit, funciona, bueno, ens costa relativament poc ficar-nos aquí, ho farem.
Però jo crec que no ho han fet per convicció, eh? Jo crec que realment no hi
ha ningú que realment s'estimi el món del podcast i digui,
va, anem a quedar-nos al podcast i anem a fer la plataforma que realment es
mereix, anem a canviar el protocol si algú reinventés el protocol i el fes d'una
altra manera tal que de manera nativa ja poguessis donar,
molta més informació sobre el podcast en l'arxiu, en el XML i que no hagués
d'estar embavit dintre de l'arxiu d'àudio per exemple,
que la monetització també fos una cosa que es pogués fer in-house que no sé,
d'alguna manera també la intel·ligència artificial la poguessis aplicar en el
moment de la creació i la distribució, no només en la postedició, no?
Si hi hagués una reformulació del protocol, jo crec que una empresa podria.
Fer que el món del podcasting passés a ser una indústria, però si no,
ho sento, jo cada cop ho veig menys com una indústria, més com un divertimento.
Llavors, pleguem o què? No, no pleguem, eh? No pleguem, perquè nosaltres amb
quatre gats ja estem contents, tio, vull dir, és una miqueta la mentalitat catalana
també, aquesta de, bueno, fem coses aquí i acabarem sent la trinca del podcasting
si tu vols, i llavors ja està bé Per què?
Perquè viurem bé ens ho passem bé, fem el que ens agrada i per sort no ens dediquem
a això si tu i jo tenim feines relativament serioses i no hem de viure de foc
a terra Una altra pregunta interessant seria com ho hauríem de fer?
Per viure de foc a terra. Si les nostres empreses s'anessin a la merda d'un
dia per l'altre i dius, hòstia, ara, a partir de demà hem de començar a cobrar d'això, com ho faríem?
Seria complicadíssim, però segurament ho hauríem de reflutar a base de patrocinis,
agafar una empresa que digués mira, assumeixo tots els costos d'això o anar-ho
a vendre-ho o malvendre-ho a un mitjà de comunicació.
Però com que és una cosa en català, és ninxo, és suficientment graciosa,
diria, i la gent li agrada, li té carinyo, segurament la gent també ens ajudaria amb això.
Podem viure d'això, però en el mercat global som uns vindumis, tio.
És un bon exercici aquest, eh? Perquè bàsicament acabes de refrassejar aquesta
idea que molta gent, estic segur, que en algun moment de la seva vida ha rondat
pel seu cap, que és allò que imagina't que tenen un canal de YouTube o alguna coseta d'aquestes, no?
I diuen, i si jo em dediqués a això 24-7, no?
És a dir, i si jo fos aquest creador que deixa la feina i comença aquest camí
més... Anem a dir insert, anem a dir arriscat, anem a dir com que no està tan documentat, saps?
En el qual jo sóc creador de contingut, jo publico des d'animacions fins a contingut
a Instagram, fins a vídeos a YouTube, el que sigui, no?
I sembla com que sap que algú ho ha fet, algú ho ha aconseguit,
tothom té un amic que s'ha fet youtuber en algun moment de la vida, saps?
Però és molt complex, eh? Perquè...
Ah, és que és molt difícil, Àlex, és que és molt difícil, perquè si tu penses
com la quantitat de coses que tenen que passar perquè això sigui possible,
ja no és només el fet que algú sostengui els costos, sinó que després també...
Clar, maco, o sigui, a veure, potser tu i jo no gastem molt, però hem de viure.
I això t'ha de donar com un camí de carrera o alguna cosa per,
no ho sé, vull dir, per portar els nens a la uni, per fer alguna coseta,
per comprar-te algun capritxet, no?
Vull dir, per anar a sopar el cap de setmana, potser. però clar,
dius a dia d'avui, hòstia és que monetitzar una cosa d'aquestes jo no veig ni
que poguéssim estar com ni mínimament a prop, potser hauries de donar-te les
de fer molta paneta a l'audiència i dir, bueno, va nois, vinga doncs escolta, que sapigueu que.
Ho hem deixat tot i ho fem aquí tot per vosaltres, a veure si ens doneu una
almoina, no ho sé nosaltres tenim allò de la subscripció d'Apple, saps?
I a mi cada quatrimestre una cosa així, m'arriben els ingressos de la subscripció.
No donen ni per un kebab, no? Segurament Bueno,
el problema és que és deficitari i tu has de pagar 19,99 per poder aplicar el
programa però llavors nosaltres ens torna em sembla que un euro amb 17 al trimestre
Llavors, imagina't Bàsicament, tenir-s'hi uns criptors em costa 15 euros saps o no?
Que em paguin em costa pasta Això és molt bèstia, eh?
La cosa de viure d'això és que la gent no veu tota la feinada que hi ha darrere, no? O sigui...
Penya com AuronPlay o Jordi Wild o Soundtrack o altres youtubers d'aquests porten
molts anys picant pedra, molts anys picant pedra.
Jo ho veig també amb, jo veig molt contingut de Pokémon GO, no?
I la gent que t'ensenya a fer pvp i tot això t'adones que quan passen més o
menys dels 30.000 subscriptors o alguna cosa així ja comencen a pensar en dedicar-s'hi full time,
perquè ja reben alguna cosa de pasta i es munten un Patreon fan les subscripcions
i amb el que fan els directes més o menys es repleguen suficients calés o la
feina la tenen a temps parcial i aquell punt ja és el de dir,
hòstia, m'hi podria dedicar però fins que no tens 30.000 subscriptors és moltíssim
per arribar a tenir 30.000 subscriptors a YouTube,
has d'estar penjant un vídeo al dia, almenys, de manera consistent durant molts
anys i que tingui moltíssim engagement.
O sigui, ha de tenir molts comentaris, has d'estar picant la pedra no només de gravar,
editar, sinó que també l'has de distribuir, has de mercatitzar-lo,
has de contestar els comentaris que et fa la gent, has de crear d'alguna manera
també artificial tota l'inorgànica que et de dir.
Clica en aquest altre vídeo que també t'interessarà, fer xarxes socials,
etcètera, per arribar a tenir una monetització ridícula.
Però gràcies a això, allà és on trobes l'atracció.
Al cap dels anys, tens una atracció.
No és al revés. No és que llenço un canal i a veure si amb 10 o 15 vídeos això funciona.
No. Probablement ha arribat als 1.000 vídeos i allà és quan comencen a fer alguna
cosa de calés i diuen, bueno,
potser puc deixar la feina d'hivern només part-time o alguna cosa així,
o o em surt alguna cosa derivada i vaig ser de freelance per aquesta altra cosa
i a poc a poc vaig deixant la meva feina que tinc full-time per dedicar-me a
YouTube o al podcasting.
Però arriba el cap dels anys, i això la gent generalment no ho sap i es pensa
que per ser youtuber és fer un vídeo que es fa viral i a partir d'aquí tens
sort. Si a algú li ha passat això, és...
Minoria absoluta, és aquell 0,001% que mira,
bàsicament li ha tocat la loteria i llavors tothom tindrà el viatge aquest de
confirmació, de recència i de supervivència tots combinats però això no passa
mai, generalment hi ha una feinada haver de menjar molta merda,
haver d'estar també esclau de l'algoritme de YouTube perquè cada dos per tres,
doncs que ara sí ara doncs els vídeos que tinguin massa paraules en...
O sigui, o no, que el thumbnail no representi el que té el vídeo ho penalitzem,
vale, doncs canvia tots els thumbnails dels vídeos antics ara no,
ara si tens els títols massa llargs o tenen massa paraules en majúscules això
també et penalitzarà perquè s'assemblen als de clickbait doncs vinga,
canvia tots els vídeos canvia mil vídeos i torna't a reinventar perquè igual
amb el nou algoritme el que feies tu ja no encaixa, saps?
I cada dos per tres està pendent de poder perdre gran part del teu negoci i
poder tornar a no no monetitzar, o que un contingut el veneixin per temes de copyright.
Aleshores ja et comencen a escrutinitzar una miqueta més i et sigui més difícil
publicar, etcètera, etcètera. No és senzilla.
La vida de youtuber és molt complicada i té moltes parts que la gent generalment no veu.
És d'aquelles coses, com dic jo sempre, que a la gent li agrada la idea però
no la realitat de tenir-ho.
Jo no encoratjaria a ningú, al contrari. Jo el que m'agradaria encoratjar és
que la gent deixés de fer podcasting, deixés de fer YouTube,
si realment el seu vídeo, el seu contingut no és de moltíssima qualitat perquè
aleshores el que fa és una miqueta desvirtuar.
El negoci, el sector i la resta de players d'aquest ecosistema i què collons,
veus que coses han sentit, que ja està massa sobrepoblat això i hi ha altres
feines que també s'haurien de fer i no troben gent Sí Àlex, és com aquesta idea que,
a mi és que em fa molta gràcia això perquè ho vaig sentir una vegada i vaig
pensar que és el més real amb el que t'has trobat, no que és com que a la gent
no li agrada llegir, sinó li agrada haver llegit.
Exacte. És a dir, tu no vols llegir, fa molt de mandra llegir.
Tu el que vols és haver llegit tots els llibres, saps? És com saber tota la
literatura i sempre tenir aquelles referències per dir, sí, perquè com diu tal
llibre, tal... Clar, però això és de llegir, és que costa, saps? És que és difícil.
Això és una mica igual, no? Vull dir, tu vols la recompensa,
però a vegades costa veure què és el que hi ha darrere. És allò que és condició...
Necessària, però no és suficient, perquè també hi ha molts que van començar
igual que tu dius, que Jordi Wild i que tota la tribu, però que tampoc han anat
enlloc, que tens tots els viaixos junts aquí.
Tens el de confirmació, el de recència, el de supervivència,
tens tots. I clar, es fa difícil.
Llavors, no sé, jo crec que només que una persona demani l'esmorzar, el fem. Sí o no?
Sí, absolutament. I el que hauríem de fer, si realment volem petar-ho,
Marc, ja saps què hem de fer, no?
Merda, Àlex. M'has agafat en fora de joc. Doncs hem de posar-nos a YouTube, fer vídeos,
absurds amb les captures d'aquestes estàndards, posar-nos la mala cara com escandalitzats
i dient, no te creeràs lo que pasó, començar a posar títols més,
no clickbait perquè està penalitzat, però deixar posar aquests,
títols críptics que se'ns acuden així a última hora i que generalment no tenen
molt a veure amb el que parlem i posar,
coses com, hòstia no et pots perdre això si et perds aquest vídeo o aquest capítol,
ets miserable i perdràs a tota la teva família, coses d'aquestes i fer estratègies
de viralitat de posar la part més polèmica de cada episodi
amb un contingut molt curt, TikTok, inclús gravar-ne de falsos,
gravar-ne de falsos i portar gent, temàtiques molt polèmiques, o sigui, jo ara,
malauradament, mira qui no m'agrada, eh, tio, però m'he atrapat molt en un episodi
que dura quatre hores i pico del podcast de Jordi Wild, que no l'escolto mai,
però vaig veure que entrevistava un ex-nazi, vaig dir, home,
això m'interessa, a veure com se les farà ara per no blanquejar el nazisme.
Realment m'ha sorprès positivament, no tinc una opinió molt bona jo de Jordi
Güell i et diré que l'estic trobant força interessant a part m'agrada perquè
fot catalanades no m'ho esperava,
o sigui que potser és una persona que és catalanoparlant perquè fot diverses
catalanades durant l'episodi, jo pensava que no pensava que era més castellanoparlant
que res i és bastant graciós sentir-lo dir algunes coses que dius hòstia,
com a tu et passa al revés amb els desdaluegos i altres,
barbarismes que fots doncs escoltar-los d'altra banda m'ha fet m'ha fet molta gràcia,
El resum de tot plegat és que aquest podcast és l'antiviralitat és a dir,
totes les tècniques s'apliquen en aquest llibret o aquest manual de viralitat que corre,
pels internets on t'expliquen tot el que has de fer, ficar les keywords en els
títols, moure-ho per social media fer entrevistes per capitalitzar la seva audiència
tots aquests xecs, saps quants en marquem o no?
Zero, menys un menys deu saps quin xec podria marcar? Anem a esmorzar de forquilla amb Jordi Wild.