Has tingut esmorzar de forquilla avui o què, Marc?
Avui m'hauria de conformar amb podcast de forquilla.
És bo, eh, el de podcast de forquilla? Boníssim.
És el nostre nou moto?
Sí, estic entre podcast de forquilla o el teu esmorzar de forquilla en format podcast.
No sé si podcast de forquilla ho pillarà tothom.
I què vols fer amb això?
No res, absolutament res, però ahir vam tenir el nostre esmorzar de forquilla.
I vam dir, què fem? Hem fet 100 episodis.
Vam celebrar-ho amb una bona truita de carxofes.
No al Calboté, no on anem tota la vida, sinó vam canviar de lloc.
Ah, no me'n recordo el nom de lloc. Com es deia?
Cal Tosca.
Boníssim, eh? Cal Tosca. T'he també molt recomanat, eh? Allà a Travassera de Gràcia.
Molt bo. Bueno, vam fer un esmorzar molt correcte per celebrar els 100 episodis de foc a terra
i el 100 que vindran i una miqueta planejar properes accions.
No sé si volem desvetllar-ne alguna, Marc, tu diràs.
És que la gent s'espanta una mica amb els esmorzes de forquilla, saps?
Per què?
No ho sé, perquè popularment crec que aquí a les Espanyoles l'esmorzar no és una cosa tan extesa.
És com... es veu com... no ho sé, com un mecanisme per treure la gana fins a l'hora de dinar.
Quan jo veig tot el contrari, veig un moment increïble per gaudir de les delícies de la vida.
Sí, sí, completament d'acord. I més l'esmorzar de forquilla, que si el fas ja,
no tens ganes de menjar més coses tan pesades la resta del dia.
És una bona tàctica, menges el més pesat a l'hora d'esmorzar i després ja la resta del dia,
pots menjar coses més lleugeres perquè et sents culpable. Per mi és una bona tàctica.
No només això, és que el dia comença bé.
O sigui, ja estàs disfrutant de l'experiència des del primer moment del dia.
És que jo crec que, mira, des d'aquí, els esmorzes estan infravalorats, Àlex.
Jo crec que hauríem de prohibir el sopar i el dinar i fer només esmorzar de forquilla.
Bon esmorzar i ja està. No, perquè després veus la gent.
La gent aquesta que fa l'intermit en fasting, no?
Com es diu? Deju i aquestes històries i dius, a veure, si has de fer deju,
si has de fer deju, fes-ho amb un bon plat després, o abans de fer-lo.
Però després foten aquests batuts de keil i quinoa i aquestes merdes i dius,
jo no sé com poden aguantar la resta del dia.
Si has de fer només una peta al dia, fes una cosa potent.
Jo, de fet, ahir vaig estar a punt d'agafar-me a fricandors, a esmorzar fricandores.
Hauria estat un punt molt, molt, molt àlgid a la meva vida.
Sí, jo crec que et gradues a un nivell superior en el moment que esmorzes fricandor.
Estic d'acord. Però...
És que etimològicament, amb català ho hem perdut,
perquè el concepte d'esmorzar jo no l'entenc gaire.
És a dir, perquè és el que tu dius, desayuno és això, no?
És que surts de les ayunes, no? I jo crec que això ve d'igual a l'anglès, no?
I potser m'estic tirant la piscina d'una manera increïble,
però m'està venent al cap com que breakfast és que trenques el fast, no?
Que és l'ayuno en castellà, desayunes.
Però en català no fas el desjuny per esmorzar.
No, esmorzes. Per què, Àlex? Per què?
No en tinc ni idea, no ho sé.
De fet, sempre és una d'aquelles coses que et rebenta al cap quan parles.
O sigui, com...
Jo crec que ens estem anant per anar amb gent important aquí,
però el tema aquest que nosaltres li diem dinar,
que als anglesos seria el seu sopar, però els anglesos també tenen el supper,
que vindria a ser com el nostre ressopó.
És curiós, no? I, de fet, el nostre esmorzar,
la relació directa amb paraula de l'almuerzo castellà, que és l'hora de dinar,
no és el seu esmorzar.
Tot aquest creuament de paraules és curiós.
I la raci estructural el respecta a aquest tema.
Però tot això m'ho estàs explicant
perquè no tens ni puta idea de com lligar els dos temes d'avui o no.
Correcte.
Estic pensant com ho farem, això.
Com ho tirarem, això, Marc? No ho estic veient.
Bàsicament, si no et dic res, això hagués seguit
en una conversa d'esmorzars de forquilla fins al minut 40 o 50.
Llavors, hauríem dit que veníem a parlar d'una altra cosa,
una altra idea de com lligar-ho.
Mira, hem parlat d'això i s'ha acabat l'episodi.
Aquesta serà l'estratègia. Podem fer apel,
i dir, mira, avui tenim dos temes, que són les novetats de xatxepiti
i aquella cosa que tu tens apuntada a la llista,
que jo no acabava d'entendre què és,
que és el què passaria si haguéssim invertit en allò que sabíem que aniria bé,
o algo així, saps? Per a quina comencem?
Mira, és que em fa il·lusió començar per la keynote d'OpenAI,
perquè xato, o sigui, no t'admires les keynotes d'Apple
i resulta que el dia abans de l'episodi em proposes fer una keynote,
que de fet és la seva primera, i tu, em va fer il·lusió,
perquè vols que et digui una cosa? Jo la vaig veure.
Jo no. Bueno, no passa res,
però segur que tens més bones opinions que jo,
però em va recordar a les primeres... Mira, diré quina em va recordar.
Em va recordar la de l'iPod. No sé si tu la recordes, la keynote de l'iPod?
No la vaig mirar, no la vaig mirar. És antiga, és molt antiga.
Jo era molt anti Apple, aleshores, quan es va fer aquesta.
Jo no la vaig veure en directe, sinó que me la vaig posar 5 o 6 anys després,
perquè no era ni conscient del que era un iPod, possiblement,
l'any 2001, quan el vam presentar.
Però la keynote aquella és que semblava moltíssim,
un anfiteatre petitet, amb una presentació darrere, en directe,
està tot fet com amb keynote, com molt casolà,
ensenya el producte en real, hi ha com aquesta tensió del directe,
que no saps si funcionarà bé, sinó... Tu em va semblar espectacular.
I vaig veure el xaval aquell, l'Almaneguet, i ho sento.
Ell és que li dic xaval perquè jo... Mira, sé que aquest home
és l'home més poderós del món, però quan penso en Samalman...
No. Penso que és el bacari...
Saps el Paul Graham, aquell que va muntar Bike Combinator?
Com que és el xaval dels recadus del Paul Graham.
És un d'aquests tios que es veu molt més jove del que és.
És com Ian Huber, de Product Hunt.
Tu el veus i dius que té 20 anys. Segurament en té 45, o 50.
Però sembla que tingui 20 anys, tio.
Hi havia l'altre, l'Aaron Levry, el de Vox.
Que semblava molt molt molt molt jove. Tu el veus?
Està cascadíssim, però molt cascat.
També hi ha un tio que et sembla que hagi de tenir 20 anys eternament.
De cop i volta, d'un dia per l'altre, va passar a ser una persona molt gran.
Però bueno, ho ha passat malament a la vida, em sembla.
No sé si ho ha passat malament o no, però és el bacari més influent del planeta ara mateix.
Déu-li dosi.
Quin poc respecte per la persona més influent del planeta, Marc.
Però no seria una novetat en aquest podcast, tampoc.
No, no, li tinc molt respecte a aquest home, però...
Jo crec que ara mateix té a les mans, possiblement, l'únic producte de consum
que ha explotat en els últims tres, quatre anys.
Què destacaríem d'aquí? Perquè jo no he vist la Keynote.
Jo m'he llegit el post del blog d'aquesta gent.
Mira, jo et dono com... L'habitàcora.
Abans d'entrar com a matèria del que es va fer,
ostres, vull donar-te una mica com l'escenografia.
És que es veia tan casolana, és que em va recordar tant la de l'iPod, de veritat, eh?
És que és exactament la mateixa idea.
Una presentació en directe, superhumil, molt espartana,
amb un clicker, amb una presentació darrere...
Va haver-hi un moment que em va semblar acollonant.
I és que Satia Nadella va aparèixer a l'escenari,
el puto CEO de Microsoft apareix a l'escenari,
i la seva frase és...
Bé, seré ràpid que no vull fer perdre el temps d'aquí a la gent.
I el tio es veu que va anar a San Francisco expressament, del rotllo...
Mira, xato, soc el CEO d'una companyia que val més d'un trilió de dòlars i res.
Vinc aquí a l'audiència d'aquesta persona,
no ho sé, nova startup que ha aparegut aquí al panorama que es diu OpenAI,
i no us preocupeu, que no gastaré el vostre temps.
Xatos, era com per tota l'audiència havíem de fer una reverència
per veure aquell paio allà, i el tio diu que no els fa perdre el temps.
I això em va explotar el cap, ja hi ha alguna cosa on ens entenem bé,
però bueno, era així.
Va tenir moments com...
Com et diria?
O sigui, que feien aquesta gràcia del directe, que el tio no sabia
com per quin cantó li entraven els convidats de l'escenari...
Era això, Alex, molt d'estar per casa.
I ho trobes a faltar, saps amb què? A l'Skynote d'Apple.
Perquè ara, que s'han convertit bàsicament en pel·lícules
de Martin Scorsese o Christopher Nolan...
I fetes amb midjourney.
Exacte.
És veritat, això m'ho havia oblidat.
És veritat, això m'ho havia oblidat, que tenia una conspiranoia penjant encara
que no es resolta, que és que Tim Cook no és real.
Però tu quan veies les primeres keynotes de l'iPhone,
hòstia, estaves com estant nerviós a veure que què presentarien,
que què farien, i ara, hòstia, és que és això,
és que Alex, vam fer l'episodi de la keynote abans que la presentessin.
És que ja saps què faran, que si el nou processador,
que si la millor càmera, una mica més de brillo a la pantalla,
i el que fa aquest any, la gran novetat, USB-C, toca't els ous.
Vols que tinguis una cosa?
O sigui, mires aquestes keynotes, i amb això és el que et vull dir de l'ambient.
Mires aquestes d'Apple i les vas a mirar com amb un...
Ostres, amb un mood d'avorriment.
I llavors amb aquest estat d'ànim de...
Fota'm la xapa aquí durant una hora i explica'm que serà una càmera més xula
i que tindrem una pantalla millor i que la bateria durarà tres minuts més.
Perfecte.
Però en canvi, miraves la d'OpenAI i...
Vols que no hagués tenies aquest nervi de dir...
Ensenya'm què tens aquí perquè saps que això va canviar coses.
I és evident, perquè el producte està en aquest estat
en què vulguis que no,
té la capacitat de fer salts quàntics molt besties.
L'iPhone és un producte que al final està molt madur
i ja, vull dir, tota iteració que li vingui ja és benvinguda,
però no t'esperaràs re nou.
És a dir, si esperes que Boeing en el seu següent avió
en tingui tres ales, oblida't.
La tecnologia convergeix i ja sabem com és el telèfon
i això ja és una cosa que ho hem vist, xec.
Però, ostres, ara, tots aquests models de llenguatge generatiu
i tot el rotllet de la intel·ligència artificial que hi ha al darrere
és aquest punt en què passen coses i és molt guai veure-ho.
Clar, però tota aquesta expectació és perquè és un keynote d'una empresa nova
que no sabies per on anava a sortir.
I una miqueta d'Apple ja saps el que tindran a dir.
I aquí, diguem les coses que estan anunciant a OpenAI,
no sabem per on sortiran, no sabem cap a on anirà.
Tant de covivolt, i a més, tampoc tenen una data definida,
si t'hi fixes. I amb Apple, com ja vam comentar,
tens uns cinc, sis, set esdeveniments al any
i aquí comentaran això i en aquest,
tots parlant de coses més de developer, si amb aquest parlen de hardware,
i aquest és un esdeveniment dedicat a l'iPad.
I ja saps què t'anunciaran, ja hi ha els rumors, ja hi ha les filtracions.
A OpenAI, de cop i volta, diuen,
ei, que ja pots parlar amb OpenAI,
ei, que ja tens accés a Dali des d'OpenAI, saps?
Han fet allò dels plugins, prova-ho, saps?
GPT-4, hòstia, ho van fer així i, no ho sé,
potser hi ha filtracions, però no són tan...
no són tan mainstream, no? No ho sé, a mi em costa...
Em costa seguir les notícies d'Apple, perquè n'hi ha massa,
i les d'OpenAI no es poden seguir perquè de cop i volta te les trobes.
I això és una miqueta de lo que...
Encara estem amb la fascinació aquesta de la novetat,
perquè no sabem què penjaran i l'anunci ara...
Ara, suposo que en parlarem, de les coses que han tret,
però dius, veient això i les tres o quatre coses que han tret abans,
no sé què serà el següent. No tinc ni idea de cap on aniran.
Exacte, això és el que mola.
I potser no m'he explicat bé, però vull dir, aquí és on volia arribar.
Ja vas amb un prejudici brutal a veure aquí notes d'Apple,
i pots, per testimoni poso tots els episodis que hem fet sobre elles,
i vas aquí amb aquesta idea de...
Titu, no tinc ni idea de què collons em presentaràs.
O sigui, no sé per on em sortiràs, perquè...
És que el producte està en aquell momentet en què tot és possible, no?
I qualsevol decisió que facin ara és extremadament rellevant
en com la indústria va agafant forma, no?
I com el producte va agafant forma.
I, ostres, per testimoni poses que tu entres a ChatGPT,
que és el seu producte més comercial, i cada dia hi ha una novetat.
Cada dia veus cosetes diferents, està movent, no?
Ja veus que el producte no està convergent.
I van muntar tot el tema dels plugins, que en si mateix em sembla
un concepte interessantíssim, però van dir,
això no acaba de funcionar gaire, tal o segues.
Es tiro la basura i munto el que... I ho explico tu, si vols.
La part dels GPTs, que per cert era el nom,
però és d'aquelles coses que mirarem enrere i direm,
tio, però com collons aquest nom va arribar a ser tan popular?
Per què?
Sona com el puto culàlex, ho sento molt, eh?
Mira, Aldantropic, que és la seva competència,
em sembla que es diu Cloud o una cosa així.
Tots tenen noms on fan referències a enginyers informàtics
i programadors, històrics i merdes d'aquestes.
Com es diu, el de... Pou es diu, no? Em sembla?
Sí, correcte.
Tots tenen noms com molt... No ho sé, eh?
Van a buscar com aquest romanticisme. Aquests, nen...
I ho van agafar les sigles, van dir GPT i van dir ALA, GPT.
I així de amples van quedar. Què van anunciar, tio?
A veure, vàries coses. Anem per blogs.
Primer, la part menys rellevant és la part, jo crec, de enterprise.
Jo crec que serà molt rellevant, però no ho és per nosaltres,
perquè ningú creu que entre la nostra audiència té una enterprise entre mans,
així que potser tampoc és superrellevant.
Però és que, bàsicament, van anunciar que grans companyies
podran entrenar els seus models en base a la seva data
d'una manera molt senzilla i, això em va encantar, molt cara.
O sigui, ja van dir, com no espereu que sigui barat,
cosa que em va semblar acollonant.
Llavors, a nivell, jo crec més de consum i que ens afecta més,
perquè hi ha un canvi brutal a la seva interfície de xat GPT i a les seves APIs,
en la qual abans, no sé si recordes, que tenies aquella dualitat,
d'aquella pestanya on podies treure el model 3.5 i el 4,
que és més avançat i més lent també.
El 3.5 és més ràpid. Més ràpid, vull dir, a l'hora de contestar-te.
Bàsicament, el que han fet és que, com si recordes,
en el 4 hi havia com diferents modes d'ús.
Tenies Dali, tenies data analysis, tenies el de navegar i, després, tots els plugins.
Però, clar, què passava? Que tu, activament, havies d'activar-ho in advance.
Havies de saber què volies demanar-li i activar les coses correctes.
Per exemple, una de les coses que m'agrada d'aquest producte
és que ha aconseguit fer una computació eminentment no determinista,
l'ha aconseguit fer extremadament determinista.
Aquests llenguatges generatius, si tu els hi començaves a parlar de la vida,
et donaven respostes ok. Però, com que a vegades tenien aquest tipus d'al·lucinacions,
el fet que quan tu necessites una resposta correcta,
és a dir, si jo et dic hola, què tal, no hi ha una resposta correcta.
Em pots dir com el puto cul o molt bé i les dues són bones.
Llavors, si tu estàs com el 95%, no m'entraré molt bé o no em serà molt rellevant,
quina és la teva resposta?
Malgrat que si jo et pregunto 2 més 2 només hi ha una resposta bona.
Per tant, si em dius 5 és una puta merda.
Aquestes eines generalment cuixejaven d'això,
de quan li demanaves coses extremadament determinístiques,
pixaven fora de test la majoria de vegades.
Què va canviar? Va canviar que quan li vas fotre el plugin de Wolfram Alpha,
no sé si l'has provat, és la re hòstia, li pots preguntar la distància
entre la Terra i Mercuri i anant la clava cada vegada.
I això, que sembla una xorrada,
és el que ha fet absolutament tota la diferència en aquest tipus de productes.
Per què vinc aquí? Vinc perquè abans això ho havies de preprogramar tu
i li havies de marcar, li havies de dir que vaig a fer una pregunta d'aquestes putes.
Prepara'm el Wolfram Alpha o quan volies treure un bitllet de bio,
li havies de dir-li que vaig a Kaiec, activa'm el plugin, igual amb Dali.
Ara ell fa com aquest preprocessament.
Quan tu li dius digue'm la distància entre Mercuri i la Terra,
ja diu, ataté, aquest tio m'està fent una pregunta puta.
Anem a activar-li Wolfram Alpha.
I ara això ja ve com integrar tpt4 i a través de l'API també.
És a dir, si ets d'aquells que ens fa cas i ha muntat el Siri shortcut
aquell que li vam comentar l'altre dia, amb la que tira de l'API,
en teoria, aquella resposta ja hauria de ser multimodal i sense que tu li preseleccionés res.
Fins aquí les novetats amb tpt4. Tot bé?
Hi ha una altra. També van anunciar que traurien una...
No sé si van anunciar la keynote, perquè ja et dic que ho he llegit al blog,
que traurien una store. O sigui, podies fer...
No ho sabies, això? No ho van comentar?
Sí, home, clar, però encara no havíem arribat.
Això era tpt4 fins aquí. Ah!
És que te m'avances, te m'avances.
Doncs això, que tècnicament, és a dir, tu ja podràs crear els teus propis tpts,
com comentàvem, i anuncia que tu podràs inclús monetitzar-los.
O sigui, dues coses. Ui, hi haurà un store perquè tu puguis buscar els tpts d'altra gent
i diguem, doncs mira, s'ha entrat un store... Ai, collons, un store estic a pes avui.
Un gpt de receptes de cuina i serà el puto Ferran Adrià o la Carme Ruscalleda dels gpts
i te'ls podràs descarregar i els podràs servir.
Però clar, la part bona és que podràs comercialitzar-los també si et dediques a això.
La qual cosa la trobo interessant i segurament tots els flipats d'ahir ja estan mirant
com fer el xat gpt i convertir-se en els primers i a veure...
De fet, vaig conèixer ahir un concepte interessant.
Ahir vaig fer Startup Grind amb l'Amir de Duist i en el post,
en les cerveses post esdeveniment vam estar xerrant uns quants.
Va sortir el concepte de... Clar, com es dirà l'optimització pels cercadors de xat gpt?
Perquè, clar, com que ara ja tenim la App Store Optimization,
l'optimització de les botigues de comprements i de plugins d'aplicacions per mòbil,
igual que en el seu moment hi havia l'optimització pels motors de cerca, el CEO...
Doncs ara segurament haurem de trobar quina és l'optimització
pels motors d'intel·ligència artificial o pels gpt.
És curiós, no hi havia pensat, però clar, vull dir, si molta gent ja fa servir més xat gpt,
si fa servir xat gpt 3.5, que com dius tu molt bé és molt ràpid,
com a substitut de Google? Saps? Diu...
Ei, em dona respostes immediates i ja suficientment genèric, i em va prou bé per fer,
la recerca que faria Google, que vull tenir més conversacional.
No vaig a buscar la pàgina web de Hewlett Packard, no, això ho seguiràs fent per Google,
però la típica cosa de quin material és més sòlid, tal o tal,
aquestes coses, doncs sí, fots el xat xapetent quan te'n vas a buscar a Google,
perquè a Google ja està contaminat de... o quin... jo què sé,
quins avantatges té aquest CMS respecte a aquest altre, per fer un cas dos més tangible,
perquè Google està completament contaminat de les merdes que han posat els màrquetes
durant molt de temps per optimitzar Perseo i trampejar el joc del rànquing dels motors de cerca
i aleshores ja està ple de contingut basura, pràcticament, no?
I xat gpt et dona més informació més rellevant.
Aleshores, clar, què passa? Que ja estic veient com,
ja estic veient com, doncs això, tots els flipats de la IA ja deuen estar creant els seus gpt,
o pensant o mirant a veure com ho poden fer per començar a optimitzar i arranquejar,
ser els primers, perquè clar, hi ha l'avantatge aquest en un nou sistema, en un nou marketplace,
però és un plugin que es torna popular quan hi ha molt pocs,
realment fa servir moltíssima gent, saps?
O sigui, aquí sí que hi ha un avantatge competitiu en ser el primer.
Sí, és interessant aquest tema perquè el fet aquest de quines coses cataloguen de cerca i quines coses cataloguen de pregunta.
I es fa difícil, eh? Es fa molt difícil, perquè clar,
i fixa't, a nivell d'incentius, si tu ets una companya com Google,
això de la intel·ligència artificial em molesta més que una altra cosa,
perquè quan jo et faig una pregunta és que ja m'estàs donant la resposta,
no et puc posar anuncis aquí. Per tant, em corre molt en contra el meu model de negoci.
És per això que una companyia tan petita ha pogut créixer tant,
en el sentit que no tenia cap limitació en aquest sentit de...
cap lligament o lligadura a nivell de negoci.
Clar, tu penses, això per Google és una putada més que una altra cosa,
perquè tu tens una llisteta de deu i els tres primers són anuncis,
però aquí com ho fas, no?
Llavors, no sé si has provat el Bart aquest, que el que fa és que...
és interessant, a veure, tu li passes la pregunta i ell decideix
si allò cataloga de cerca o cataloga de intel·ligència artificial,
l'esposta o prompt o digue-li com vulguis, i et dona una mica en funció de...
s'ha de provar amb una VPN, crec, perquè no està disponible a Espanya,
no sé per què. Ah, sí, per el GDPR.
Però clar, això et dona moltes oportunitats en el sentit que si el teu model de negoci
no depèn d'això, potser tens alguna cosa interessant al model 3.5,
al Rapid, per poder cercar-ho, però igualment segueixes sent molt dependent
de les coses d'actualitat, o jo què sé, o si vols buscar un restaurant,
coses d'aquest tipus, potser encara amb cerces agregades d'aquestes
funciona millor. L'altre és el tema de la recència,
que ara això ho van actualitzar perquè té el tall de dades ara,
a l'abril del 2023, cada cop s'està acostant més a l'actualitat,
i quasi que dins de poc serà en els últims 15 dies, pràcticament,
però clar, el 3.5 no, és a dir, el 3.5 és un model que funciona tan ràpid,
perquè està molt optimitzat per això, perquè anem a dir que està molt trillat,
i d'alguna manera té més velocitat, però clar, jo no m'imagino un món
en què tu converteixes totes les cerces de Google
en preguntes a intel·ligents artificials, però per un tema de costos,
perquè no tinc els números al cap, però estic segur que estem parlant
d'una fracció molt petita del cost que té una cerca Google
i el cost que té una pregunta d'aquestes.
No en tinc ni idea, és que jo encara no soc aquesta persona
a qui fan les cerces al xat GPT, però sí que entenc que Google
ha evolucionat, com a cercador ha evolucionat.
El llenguatge que fem servir per comunicar-nos
en una pàgina web no és natural.
Per bé que li diguem processament del llenguatge natural,
no era natural perquè en realitat havíem d'adaptar-nos molt al que enten.
Aleshores, clar, l'avantatge que té el xat GPT és que sí que és molt més conversacional
i s'acosta molt més a l'assistent de veu aquest, com el que diem l'assistent de GER,
que t'entén. Li pots fer una pregunta tal qual.
No has de transformar, no has de moldejar la teva pregunta,
a veure com ho poso això a Google perquè entengui que tal paraula no és això
i que em tregui aquesta paraula, no m'ensenyi aquests resultats,
li poses el menys, els modificadors aquests, els paràmetres de tipus site,
les dates, etc. i que és molt poc pràctic i que tu has de saber,
i has de ser una miqueta friqui per saber com funcionen aquests paràmetres de cerca
més avançats de Google. Aquí directament és com un,
hey, tinc una idea de tal cosa i estic dotat d'entretant i tal,
digue'm això i et fa la cerca més propera a com l'estructura es torna al teu propi cervell.
Sí, podria estar d'acord, el que passa és que et canvia la manera de pensar
i a mi m'ho ha fet, no hi ha hagut producte en molts anys que m'hagi canviat la manera de pensar
tal com aquest, és a dir, m'enfronto a les tasques d'una manera diferent.
Has tornat a tenir converses amb chatxpt o no d'aquestes de carrer,
les converses de veu, n'has fet una altra o no?
He deixat una mica de banda les converses de carrer,
però sí que et diria que tinc moltes converses de...
Mira, per exemple, li passo un text i li dic,
dona'm tots els contraarguments que puguis sobre aquesta idea.
Hòstia, són coses que són superútils.
Jo crec que tot plegat ens està fent com més associals,
perquè abans, quan havies pensat alguna cosa i volies saber com els teus contraarguments,
li explicaves a algú que sabies que no compartia la teva opinió
i ja anaves a buscar això, no?
Doncs això, el que t'estavia, és moure la llengua.
Perquè simplement vas allà i li dius, escolta, digue'm quines debilitats veus en aquesta argumentació.
O jo què sé, per exemple, és que a vegades, inclús amb feina o amb coses que...
Presuntament jo en soc un professional...
Presuntament. M'agrades. Sempre em sap agradar, presumptament.
Clar, evidentment, no me les donaré que encara a la meva vida he sigut professional en res mai.
Però li dic, mira, escolta, vaig a fer això, he pensat això,
tu creus que em deixo alguna cosa pel camí o no? És que és una passada.
És d'aquelles coses que estan a aquell punt en el que encara et sorpren.
Crec que hi ha molt poques tecnologies que a mi em sorprenguin. Molt poques.
És a dir, coses que jo li entro un input i el seu output per mi és, ja sé el que em donaràs.
Si pinto de vermell una rodona al paint, ja sé què passarà, no?
I poques vegades alguna cosa em sorprèn.
Això té aquesta capacitat de...
Et dono alguna cosa i és allò que hi ha aquell moment de suspensió,
d'això de dir, a veure què em donaràs, a veure què passarà.
I encara em passa. I hòstia, fot-me'n, no sé, fa molt temps que estic jugant amb això.
Fa més d'un any que estic jugant amb això. Però encara em passa a dia d'avui.
Si haguessis pogut invertir en això, Marc, ho hauries fet?
Hòstia, Àlex, tio, li has preguntat al XatGPT què era el moment de canviar el tema o no?
No, no, no, no. Però dic, a veure com ho lliguem.
Ara com ho lliguem.
Però és que vull veure per a un surts d'això.
No acabo d'entendre per on sortirà aquest tema.
No, mira, jo tampoc ho acabo d'entendre, però ja que és distòpic, fem-ho distòpic.
Fem-ho més distòpic, encara. Això va venir arran de que una vegada,
fa uns episodis, crec que va ser el de Panopticoin, un d'aquests,
em vas preguntar la meva inversió en cripto.
I bueno, si algú vol saber escoltar una història de fregàs,
que vaig escoltar al final d'aquell episodi perquè és molt divertit.
I això em va donar a pensar.
Vaig dir, hòstia, Marc, fins a dia d'avui,
la teva estratègia d'inversió és bastant avorrida.
És del rotllo vull dormir tranquil.
I sempre ho ha sigut. Jo crec que no m'he cansat gaire mai amb això.
No, no, vull dir, és una bona estratègia. Jo ho recomano a tothom.
Crec que al final dormir és molt important.
Però en canvi, pel lloc on ens movem,
resulta que estem en un sector que és força.
I moltes vegades tenim aquestes converses entre nosaltres
on mencionem totes aquestes companyies que són superincipients de dia d'avui.
Hackingface, per exemple, en el seu moment.
Per exemple, o jo què sé, igual tu i jo fa deu anys,
no ho sé, estaríem parlant de Stripe.
Sí, i tant.
Clar, i en parlàvem molt obertament,
però ja és un tema que les veus des de molt petites.
I tot el delta de creixement està encara a puntet quan són això, quan són molt jovenetes.
Perquè al final tot el creixement que ja tenen quan han sortit a bolsa,
al final està bastant agotat, malgrat que ho hagués invertit fa deu anys
en qualsevol de les tecnològiques. A on vaig?
Estic intentant crear el meu punt de la nota aquella que ja ni recordo en el seu dia,
perquè te la vaig posar.
És a dir, que tota la gent que treballa amb nosaltres del nostre sector, inclús tu i jo,
ens omplim la boca intentant fer-nos el xulo,
explicant a l'altre com sabem o quant de versats estem amb tecnologia
per explicar-li els supers models de negoci que s'han inventat aquesta, l'altra,
i que estan com al principi de la curva.
I per a nosaltres, com jo què sé, que jo et vingui i et porti com una companyia que no coneixes,
per mi quasi és un signe de victòria.
Mira, li he ensenyat a l'Àlex, ens les donem d'això.
El nostre món és tan petit que és tan miserable que ens son felices aquestes merdes.
En canvi, tota aquesta idea no la capitalitzes amb els teus diners.
És a dir, exemple, si tu fa deu anys, i no estic parlant de fa vint,
és que és res, deu anys, si tu fa deu anys haguessis invertit, per dir alguna tonteria,
mil euroets amb Apple, Amazon, Alphabet o Microsoft, per dir alguna cosa,
que dius, hòstia, fa deu anys a l'iPhone ja feia sis que corria,
segurament haguessis fet les millors inversions de la teva vida.
O sigui, mil euroets invertits a Apple fa deu anys, a dia d'avui en tens 13 mil,
a Amazon a dia d'avui en podries arribar a tenir fins a 17 mil,
depèn del moment en que ho haguessis agafat d'any,
amb Alphabet o Google, 11 mil i amb Microsoft 12 mil.
És un... per onze en el pitjor dels casos.
Clar, i per altra banda, te'n vas a dormir tranquil
mirant el teu fons d'inversió que et dona un dos per cent l'any
i te'n vas a dormir amb cara de gilipolles.
Molt tranquil, però amb cara de gilipolles.
Clar, a veure, sí, però fa deu anys jo tenia mil euros al banc,
no podia invertir mil euros en bolsa.
Dos, fa deu anys no sabia com s'invertia en bolsa ni qui podia fer-ho,
només tenia una persona familiar que ho feia
i tampoc em semblava que guanyés gaires diners amb el tema,
sempre m'havia semblat una cosa més de friquis.
I no ho sé, clar, fa deu anys Google quan...
bueno, és igual, si poses amb Amazon i Google,
tampoc tenien tants anys com a empresa, no sé si m'ho explico.
O sigui, Microsoft sí, però Microsoft...
tothom ho deia a Microsoft, tio, fa deu anys, saps?
Era esprer tornar-se a empresa guai o relativament guai
perquè fa coses intel·licència artificial i va comprar GitHub
i s'ha après a l'open source
i bueno, ha abandonat el pollaballisme que tenia sempre al voltant.
No ho sé, clar, tio, és una miqueta de viatge de confirmació.
Mirant enrere, dius, sí, clar, tio,
jo també hauria invertit en aquestes coses.
Però aquestes són perquè estan en bolsa,
però tu, les empreses que estaves comentant,
que eren empreses incipients, no pots invertir en elles.
O sigui, en Stripe no podíem haver invertit, val?
Aleshores, clar, com ho fas?
L'empresa que estigui sortint ara, que potser ho petarà d'aquí deu anys,
probablement no la tenim a l'abast, o sigui, no pots invertir-hi.
I el moment que puguis invertir-hi, mala senyal.
Vull dir, se m'acut algun exemple, Revolute,
que em sembla que van fer un crowdfunding, no?
Si jo obren un crowdfunding, sí, pots invertir,
però si no, ja t'has d'esperar a invertir-hi en bolsa,
perquè no sé tu quins tactacles tens per poder invertir
en els grans inconvents tecnològics quan estaven en etapes inicials,
però definitivament jo no tinc aquests contactes.
No, zero.
O sigui, evidentment, aquest és el moment de viatge de confirmació
més gran de Foc a Terra, però estem contents amb ell,
perquè havien de tàixer aquell ítem de la llista
i no sabíem com collons fer-ho,
perquè ha fet una molt bona cuina per entrar-hi.
Llavors, oju Amazon, fundada, és que sembla que faig quatre dies.
A 97, no?
És de l'any 94. 94, val.
94 té 30 anys, macho, 30 anys.
Val.
Clar, el meu punt és, hòstia, quines són aquestes
que ara estan sortint en bolsa i sé que ara tot el tema de les IPOs
s'estallarga molt, ara totes les companyes sempre estan privades,
és el que diuen de Stripe, no?
Que et vagi bé invertir en Stripe ara perquè no pots.
Llavors, quines són aquestes que sí que estan sortint,
però que poden ser interessants?
És a dir, jo què sé, a poc, Clavillo em sembla que se us diu, no?
Sí, plugin de Shopify aquest, famós.
És una molt bona companyia, per cert.
És l'empresa que té el rècord de l'assetatge de shares del fundador
en el moment de sortir a bolsa,
que anteriorment la tenia Atlassian, si no recordo malament.
Crec que va sortir a bolsa i tenia un percentatge desproporcionat.
Valda.
Has invertit en ella?
No, no, no, però la conec perquè nosaltres treballem molt amb Shopify
i és clar, és com un dels principals plugins per Shopify.
Val.
És bé que no hagis invertit en ella perquè una cerca,
si en temps real em diu que des del moment que va sortir a bolsa
està palmant un 15.93.
Val. Però el founder ja s'ho va fer hiper multimilionari
en el moment de sortir a bolsa.
Com? Clar, clar, ets tu el que no és multimilionari quan inverteixen en ella,
està clar.
Exacte. Però les caigudes de poc a sortir a bolsa
són inclús esperades, generalment, ja passa això.
I després passa un temps fins que s'equilibra.
No, no va sortir fa molt, no, va sortir fa dos mesos,
però bueno, és igual, no era el tema.
Exacte, no era el tema, no, però el que veiem és que bàsicament passen dos coses.
La primera és que el tema dels xat GPT ens ha donat per molt,
però aquest tema no dona per absolutament res,
perquè simplement la confirmació és que sí,
és hem d'invertir.
No, jo diria una cosa, animo a invertir en el que pensem que funcionarà bé,
perquè generalment acaba funcionant, en sèrio,
el que passa és que no tenim collons de fer-ho,
però jo penso que aquestes coses s'haurien de fer més sovint,
s'haurien de fer més sovint, s'hauria de ser més obert en aquest sentit.
Amb bolsa.
No tant a bolsa, si només entro més en el concepte de companyies,
crec que hauríem d'invertir més en el que ens agrada.
Mira, quina merda de consell financer.
Jo precisament és de les coses que desaconsello fer,
invertir les coses que t'agraden.
Jo també en realitat, però mira, no sé per què ho aconsello avui.
Sol ser una mala estratègia, és com,
ah, no, vaig invertint a aquesta empresa perquè és que m'agrada el que fan,
m'agrada el que fan i no, és una mala estratègia.
Realment has d'anar a buscar, té sentit, creus que serà l'equip
que aconseguirà retornar-te un múltipla en la teva inversió,
creus que s'adaptaran als canvis de mercat, creus que sabran agafar
totes les oportunitats que se'ls plantegin
i com fer incrementar el seu mercat potencial amb el temps,
perquè generalment la gent sol tenir idees molt o massa generalistes
que al principi no concloen amb res o massa específiques
que s'hauran d'acabar obrint.
Però la idea és que com a empresa has de saber-te adaptar
i tenir un creixement anual cada any.
Aleshores, aquesta gent és l'adequada?
Serà l'equip capaç de portar l'empresa amb ells o amb directius externs,
amb qui sigui, cap a una potència de l'IPO o no?
Perquè si no, no cal que hi invertessem allà.
Una cosa és fer-te massenes d'alguna història a nivell filantròpic,
però no li diguis inversió, digue-li filantropia.
Clar, home, però tu estàs parlant de coses molt incipients,
o sigui, bàsicament estàs parlant de fer angel investing,
pràcticament, que pots conèixer l'equip.
Qualsevol companya de més de 100 empleats és una casa de putes.
Clar, però no per això deia que si vols invertir...
O sigui, clar, si no ets un inversor o un business angel,
només pots invertir en empreses que ja estan molt consolidades.
I llavors, clar, anem a buscar les que coneixem ja.
O obres el teu Revolut o collons, l'altre bròker, aquest famós.
Vas a invertir... Clar, per exemple, si tu vols invertir en Nike,
per dir alguna cosa, què farà d'aquí deu anys?
O sigui, què farà aquesta empresa d'aquí deu anys? No ho tens clar.
Hi ha coses que són una miqueta més sota cavallor rei,
que són les coses bastant evidents, que és com el tema d'Envidia.
Però ningú hauria invertit en Nvidia fa deu anys.
Per què? Perquè fa deu anys es feia en jocs, sí,
però igual que fa 15, igual que fa cinc, no canviava gaire el sector
i era un sector que... Envidia tenia la seva competència i tal.
De cap i volta descobrim que Nvidia s'ha fet una gran inversió
en temes d'intel·ligència artificial i s'ha disparat a bolsa
d'una manera exagerada. Però aquest canvi fa cinc anys o deu anys,
ni tu ni jo el vam veure venir. Segurament algú el va poder predir.
Algú el va poder predir. Però em sembla més prediccions
a lo Nostradamus de faig 15 prediccions o 150 i alguna es farà veritat.
Però no ho sé, jo no tinc aquesta capacitat.
Per tant, he invertit jo el poc que he fet en bolsa va ser més de...
no és una cosa de bolsa, i això no és un consell financer, és més d'agafar
empreses que sé que existiran d'aquí vint anys i posar-hi pasta allà.
Jo de cada deu empreses en què posava pasta agafava una random,
per veure si aconseguia quedar-me una miqueta amb els que estan fora
de la campanada Gauss, de la distribució de la Power Low,
i si enganxes un d'aquests que estan fora, que generalment són
o molt malament o molt bé, doncs m'ho podia permetre. Però si no, jo he
posat una miqueta, com deia el Núñez, dels fitxatges de la portera.
Vaig posar pasta a Amazon, a Salesforce, a NVIDIA...
A NVIDIA sí que vaig posar, però clar, ja era 2020 quan m'hi vaig posar.
Això, Twitter... Bueno, Twitter no. Mira, per sort no vaig posar pasta a Twitter,
però una miqueta vaig anar a les de sempre, saps? I bueno, sin más.
Vale, ara que em dius això de què canvia i què no canvia i que no saps
què farà Nike amb deu anys, em ve com a anell el dit, perquè és que just ahir
m'estava llegint un llibre abans d'anar a dormir, que bueno, podem dir quin llibre és,
està bé, és... No ho sé, encara no l'he acabat, vull dir, no estic al punt
de no recomanar-lo, però a l'automà, ara de molt, és Morgan Housel, que és el
de The Psychology of Money, ha tret un llibre nou que es diu Same As Ever.
I me l'estava llegint ahir i al principi de tot, i no vaig començar, i al principi
moltes gràcies, perquè m'agrada molt aquesta idea del relat de tota la gent
que va conèixer personatges rellevants com Steve Jobs, per exemple, que sempre
expliquen la seva anècdota amb ell, i llavors, com el món està plegat d'anècdotes
de gent que ja no saps ni si són veritat o mentida de gent amb Steve Jobs,
a Sal mateix, en Warren Buffett, tothom que el Sal va trobar pel carrer,
explica com l'anècdota de les coses que li va dir, però es veu que anava amb el seu
xofer pel carrer amb un conductor, o no sé si un taxista, no sé, està molt
dolent, Alex, tio, no ho vaig llegir molt bé, però la idea és la mateixa.
Es veu que era com el 2009, que tot estava molt trillat, i el taxista li va preguntar
Warren, com en sortirem d'aquesta? T'ha la cosa molt malament, eh? I el tio, des
d'allà darrere del cotxe, segurament menjant unes patates fregides i un
hamburguesa, perquè diu que és a base de tot el que s'alimentava, li va contestar...
Però que es veu, tio, Warren Buffett, no? Parla de la setmana passada, però jo diria
que encara es veu. És veu, és veu, és veu, 100%. Ah, vale, vale. No, no, però ho
vull dir, ho faig en el sentit que aquesta anècdota va passar fa uns anys,
el tio li va preguntar com en sortirem d'aquesta, no? I el tio li va contestar...
Tu saps, als anys 60, quina era la xocolatina més consumida o no? I li diu...
No. Li diu... Snickers. I el tio li diu... Ah. I salta i li diu... Saps a dia
d'avui quina és la xocolatina més consumida o no? I li diu... Snickers. I es va
acabar la conversa. És un tio que inverteix molt en Coca-Cola, bàsicament. Coca-Cola
i Apple. Coses que no canvien. Entenc que vas per aquí. O sigui,
no canvien. Entenc que vas per aquí. Home, sí, perquè tu m'has dit que no
sabem si canviarà, si no, bàsicament m'ha fet gràcia perquè he pensat, mira,
xato, m'estic llegint un llibre que es diu Same as Ever i bàsicament el seu moto
és com, únicament t'explico les coses que no canvien. I he pensat, mira,
potser li dius a l'Hadàlics que potser és rellevant. En aquest episodi que
en si mateix és el... Sí, és el viatge de supervivència més gran que s'ha vist
mai en un podcast de 40 minuts, doncs aquest és el nostre. De fet,
això està molt lligat amb la màxima aquesta de Jeff Bezos, que diuen que
inverteix molt en les coses que no canviaran. Quan fa les prediccions del futur,
diu, no pensen que canviarà, sinó que pensen que no canviarà. Què passarà
els propers deu anys? La gent voldrà els llibres o els productes que compro,
que compre Amazon, voldrà que siguin més cars? Voldrà rebre'ls més tard i voldrà
que tinguin menys catàleg? No. Doncs oi que la gent voldrà que segueixin arribant
al mateix dia, al dia després, que cada cop siguin més barats i que cada cop
tinguin més catàleg? Doncs inverteixen en això i no inverteixen en altres històries.
És una... Per bé que no sigui sant de la meva devoció, Jeff Bezos, és veritat que
és una d'aquelles coses que jo sí que penso a l'hora de fer... de pensar en negoci
del futur, és pensar molt en això, que no canviarà. Sempre ho dic, que no tinc
la capacitat de veure el futur. Hi ha gent que és més creativa, hi ha gent que
és més personària i, escolta, que els vagi molt bé. Saps, jo prefereixo no jugar
a arriscar-me quan hi ha temes que impliquen la feina d'altra gent, invertir
en el que pots mantenir, el que no canviarà. Sempre és una bona estratègia.
Vale, Àlex, doncs a partir d'ara jo només seguiré invertint en fons d'aquests
avorrits per seguir dormint bé pels nits, sí? I què no canviarà aquí, Foc a terra, Marc?
Els esmorzals de forquilla, espero.
I què, a més, el que no canviarà, és que no tindràs més
fons a terra, Marc. Els esmorzals de forquilla, espero.
i que el fem en català.