Vinga, tornem. Ja hem tornat, som tornats.
Tornem de vacances llargues, eh?
Però si tu no n'has fet, cabron.
Bueno, però tu l'has fet per mi.
No fa pat, o sigui, la gent tampoc ho haurà notat, perquè no hem parat de treure episodis.
Tant traca la màgia, tio.
Hauríem d'haver deixat que la gent pensés que no fem vacances.
Però si no en fa, eh? Ja ho hem dit, collons.
Ja, ja. Sí, però jo sí, però ara quedo malament, no?
Enri, tu et quedes tu malament per no fer vacances.
Fa uns anys, hauria quedat jo malament, mirant que aquest tio fa vacances,
vingui i no treballa, saps? I el seu company està aquí treballant, no sé què.
Ara ja el que no està bé és no fer vacances, saps?
No, no, escolta, però a l'anterior parlaves de vacances, tu.
I deies que en necessitaves tres setmanes per fer un clic o algo així que jo mai he fet aquest clic.
Correcte. L'has fet o no el clic, aquest cop?
No, perquè no he fet tres setmanes de vacances, n'he fet dues.
Perquè aquest any ja he partit entre dos i dos, vaig fer dues l'abril quan vaig anar als Estats Units i dues ara.
Ara estiu, no?
Però com que han estat, diguem, tan a prop l'una de l'altra,
perquè pràcticament han passat dos mesos entre l'una i l'altra i entremig vaig tenir l'offsite d'empresa,
he arribat a aquestes vacances com... Hòstia, no les necessitava.
Ara bé, m'han anat superbé. O sigui, no he arribat...
No he tingut temps de carregar-me, no he arribat cremat, diguem, o apurat a les vacances,
i per tant he desconnectat des del primer minut, saps?
És veritat que no he arribat a fer el clic aquell de oblidar-me de qui soc i on treballo i aquestes coses,
però no he estat ni parlant de feina ni res.
No sé, no m'ha fet falta arribar al clic perquè anava poc carregat.
Ara bé, veig que potser la segona part de l'any em farà bastanta pujada, eh?
A veure que d'aquí a Nadal no hi haurà més vacances.
És que quan ho vas dir, potser no em vaig quedar amb la copla,
però després jo vaig pensar molt, vaig dir, hòstia, tio, el clic aquest, o sigui, què passa?
Que és com aquests tios que mediten durant 27 dies seguits per trobar l'enlightenment aquest
i que se'n diu il·luminació divina?
O sigui, aquest clic és gradual?
O és que et lleves un dia i dius clic o com funciona això?
Et lleves un dia i dius, sí, sí, o sigui, o estàs allà fent un cafè a mig matí i de cop i volta,
dius, hòstia, que bé que estic.
O sigui, jo per mi és una sensació que és com si el cervell passés a pesar menys.
Em pesa menys el cervell en aquell moment, saps?
És com, ja és aquells moments que ja pots dormir en qualsevol moment,
o sigui que t'has alliberat completament de l'estrès de la feina, no?
Tens el ron-rón, no tens el d'allò de, ui, m'ha arribat un correu, saps?
O vaig a tancar les notificacions, no, no, és que ja és absolutament igual tot, no saps?
No tens ni el mòbil a sobre, potser fa dos dies que no carregues el mòbil,
no saps ni quina hora ni quin dia és, aquest per mi és el, el, el...
La lleugeresa de cervell també és symptomàtic de les drogues dures, eh?
No és el meu cas, no utilitzo les vacances per això, saps? Vull dir...
Hauria, potser sí, és un bon moment per fer-ho, perquè tens poques obligacions,
però no s'ha adonat, no s'ha adonat en aquest cas.
Bueno, Àlex, l'important és que ningú ha notat que te n'has anat de vacances.
Exacte.
Teníem l'Àlex GPT parlant amb mi sol.
I tampoc ningú ho ha vist, perquè com que no hem fet vídeo encara,
perquè no hem començat amb el tema de vídeo, la gent no veu que estic morè.
Deixem que jo tampoc ho veig, eh? I t'estic veient.
Bueno, perquè tu ja estàs acostumat a veure'm, però...
A més, la llum que tinc aquí, clar, em pega tota la llum de fora,
em queda més blanc, però bé. De què parlem avui?
Doncs mira, en aquestes vacances, jo crec que tu t'has perdut una cosa,
perquè estaves de vacances, òbviament, i has fet molt bé de perdre-te-la,
com bones vacances, i jo me l'he perdut perquè no em pot importar menys.
I...
Si vols que et digui la veritat, és que és molt greu, eh?
Perquè ara, abans de començar, l'Àlex em deia, i ara avançarem,
de què parlem, em diu, és que no he vist ni la interfície.
Jo estava pensant... És que jo no he vist ni el logo.
O sigui, és que no sé ni el que és. És que és molt greu, eh, lo meu?
El meu és molt greu. És que...
Hi ha com... Tu saps que tens com el FOMO,
que és com aquesta por, després això com...
Tens el JOMO, que és el JOI, no?
Jo crec que ja... Tio, he desenvolupat com una categoria següent, ja.
O sigui, ja és com el... Ja no és el plaer de miss out,
ja és com la voluntat pròpia.
És a dir, ja he experimentat aquestes ganes de no voler saber res
del que és nou i del que és efímer.
Però avui parlem de threads, o trenes, o filaments de llana llargs i estirats,
que no sé molt bé exactament com tradueix.
Però en fi... Fils, fills.
Threads, fills. Sí, sí.
Vull dir que...
Doncs això, aquests sí, aquests il·líos de plastelina, exacte.
Doncs el que sortia del xapabot aquell, del prestige, eren threads.
Doncs... fixa't, Àlex. Sí.
Fixa't. Digues.
Això és el competidor de Twitter, de Facebook, guai.
És a dir, és el competidor de Twitter promoció per Facebook.
Llavors, a veure, òbviament he sentit coses perquè...
Els que fes de la vida t'obliguen a sentir coses.
I tinc punts interessants, de fet.
No et pensis que estàs parlant amb un anàl·fabet dels fills.
Però...
Però jo crec que tu vens més informat.
Explica'm, Àlex, què passa amb els fills?
Doncs mira, et diré que no m'ho he perdut del tot,
perquè clar, jo si hi ha una cosa que tinc és que em passo el dia a Twitter.
Encara que estigui a d'ocances, en realitat, Twitter em va bé.
És una de... diguem, és la meva droga dura que,
un, em puc permetre i, dos, em convé en aquesta edat, saps?
I que és socialment acceptable.
Per tant, li dono molt fort a Twitter, com ve saps?
I no desconectat.
Aleshores, clar, evidentment, he seguit el drama a la telenovel·la aquesta
del llançament de threads.
És curiós si la història és un producte sobre el qual Facebook havia estat treballant,
digue-li, és que jo no li dic meta.
A Facebook, igual que a Google, no li dic àlfabet, saps?
Per mi Facebook és Facebook i ja està.
Aleshores, és un producte que havien de haver llançat d'aquí un mes,
però com que el senyor Melon Mask no para de fer sortides de to, diguem-li així,
i té aquests moments cunyadíssims i grans, bueno, té grans encerts i té grans cagades,
però evidentment a la gent li agrada fer més sang amb les cagades,
però la veritat és que amb algunes d'aquestes coses ha tingut encerts,
algun dia ja en parlarem en retrospectiva,
però una d'elles és que, clar, fots fora tota la plantilla,
de cop i volta l'aplicació no funciona perquè peta a algú dels servidors,
has fet fora tot el departament responsable d'allò,
no pagues les factures dels proveïdors i del cloud perquè pagant-les
incurriries en despeses que evidentment no vols reportar als inversors
o fer-la entrar en el piano de l'empresa,
però clar, això fa que et peti l'aplicació, et deixi de funcionar,
perdis marques, perdis usuaris, vull dir,
no hi ha paraula en català per definir clusterfuck,
però és com una gran amalgama de cagades que ha fet que Mark Zuckerberg digués
en comptes de llançar d'aquí un mes, què podem fer per llançar demà?
Perquè va haver-hi un parell de dies molt catastròfics a Twitter,
sembla que estava petant tot, que no funcionaven les notificacions,
que la gent que havia pagat no els funcionava Twitter Blue,
els que anaves i així, i hi havia molts problemes de connectivitat,
i llavors Zuckerberg va veure que era una gran finestra d'oportunitat
i va dir, hòstia, si llancem ara, crec que tindrem molts més registres
i molt més traspàs d'usuaris, que així ho fem d'aquí un mes,
aprofitant tot aquest remont-bori, aprofitant tota la controvèrcia, etc.
I és el que va passar, aleshores van fer un llançament no preparat,
aleshores clar, l'app estava molt poc polida,
era un compèndit de mitges funcionalitats o de funcionalitats a mitges,
més que ser una mitja aplicació, que això també és un tema que podem
tractar un altre dia sobre el que preferim,
i va tenir un record a nivell de...
Em sembla que el primer dia van ser 40 milions d'usuaris,
la primera setmana van ser 100 milions d'usuaris,
i tots records, en aquest sentit, evidentment, quan tens...
Hòstia, no me'n recordo.
Com els bilions americans i els bilions, evidentment, normals,
però em sembla que si Facebook tenia 3 milions d'usuaris...
Home, és fàcil que tinguis 40 milions de subscrips...
Sí, és a dir, si tens 3 mil milions d'usuaris, que no sé quants,
quants milions d'usuaris té Facebook,
t'heu de tenir a la bagenada d'usuaris, no?
Però un percentatge d'aquests que es passin a Threads és molt fàcil,
o és relativament fàcil, no?
I més si poses facilitats com, per exemple,
poder importar tots els teus followers d'Instagram,
que és una de les coses que ha estat un gran encert, es veu,
i llavors es va llançar.
Sembla que va tenir molta acceptació, no només en l'usari final,
sinó en les marques, perquè, clar, les marques,
que aquí és on està el kit de la qüestió, no?
I Twitter havia estat com una de les grans, un gran buc insignia
per fer engagement de marca, per fer publicitat,
totes les marques tenien el seu perfil allà,
tenien les converses aquestes gracioses de Burger King parlant en Chipotle,
o jo què sé, saps?
Els community managers de famosos noms,
que hi havia els de...
Crec que era el de MediaMarkt en el seu moment,
que després va passar a ser el de Policia,
gent així com... Hòstia, que havien creat que les marques eren guais,
podies parlar amb elles, no? Aquest fenomen.
Doncs, clar, de cop i volta veuen que a Twitter
ja només queden spam bots, crypto bros, nazis i trolls,
i llavors diuen, home, a mi ja no m'interessa.
A part que es carreguen tot el tema de l'advertisement
perquè estan tocant i trencant coses cada dos per tres,
baixar l'engagement, marxar la gent,
doncs ho han dit, me'n vaig a Threads.
Ja ens representa que moltes marques s'han passat a Threads.
O sigui, directament, no? Allò, anem a esperar a veure com funciona.
No, no, directament, movem-ho tot a Threads.
I això, per un cantó, és molt dolent per Twitter,
per altra banda, és molt bo per a Threads.
I per mi és la senyal que a Threads pot funcionar,
és que s'ha posicionat com aquí és un espai més amigable.
I han aconseguit moure el B2B, que al final és el que mou la pasta.
Si Threads l'aconsegueixen fer monetitzable, es quedarà.
No sé si madrarà Twitter.
Sé que estic fotent molta xapa.
Vaig obrint molts punts perquè si tu després passis per tots
com una apisonadora i em els destrossis.
Però hi ha una cosa que es veu que Zuckerberg va dir,
que és que el que vull fer és tenir mil milions d'usuaris
en aquesta aplicació i després ja pensaré com monetitza.
Igual que no ho va fer en Facebook fins que no,
sinó posar els ads a Facebook fins molt tard,
és una persona que en aquest cas ha estat justificat
que vaig a invertir en creixement, creixement, creixement,
adquisició, adquisició, adquisició i després ja monetitzaré.
I en aquest cas ho veig correcte.
Ho dic perquè ho veig en moltes startups de medio pelo.
No, és que nosaltres volem invertir en creixement i creixement,
i després ja pensem monetitzar.
I després foten hòsties monumentals com la de Vadi a Barcelona.
No, col·lega, no ets Facebook. Tu no ets Facebook.
No ets Mark Zuckerberg.
Aleshores, consell també una miqueta als emprenedors,
està molt bé invertir en growth, però has de monetitzar.
Puc arrencar la planadora ja o no?
Per on comencem?
Com es diu a pisonadora en català?
Doncs és una bona pregunta, no ho sé.
Deixem-ho a la pregunta oberta al públic i que ens contestin ells.
Nosaltres ja tenim molta feina.
Que ens la contestin per Threads, si tenen collons.
Bueno, sí, però no ho veurem, perquè no hi som.
Perquè, entre altres coses, em sembla que només està oberta als Estats Units.
No, s'ha estat oberta a tot el món, però no a Europa,
perquè evidentment no és GDPR compliant, no passen les regulacions de GDPR.
I per instal·lar-te aquí has de fer un...
Tot el tema de canviar-te l'iTunes, o sigui, l'App Store del Mac o d'Apple,
perdó, a un altre país, instal·lar-te aplicació,
tornar al teu país perquè puguis seguir operant.
Cada cop que l'hagis d'actualitzar has de tornar a fer això,
i és bastant un rotllo.
Si et pensa que Europa no està.
Ahir m'agradaria entrar per quedar-me al meu usuari.
Però també et dic que em fa mandreta.
Ja. Has dit que no hi som.
Jo afegiré un matís, fortes declaracions i alguns no hi serem.
És a dir...
Sí, sí, sí. Això és una declaració de principis.
Totalment. Perquè jo abans era dels teus, era de mirar, no el faràs servir,
però t'hi pica l'usuari i col·lid-hi.
No, no, no. Saps què? L'usuari se'l pot quedar al meu altar marcollado.
És yours. Te'l regalo.
Però Àlex, anem amb la planadora.
Jo he vist aquí tres temes, d'acord?
I m'encanta que me'ls portis perquè ara és quan em trec la careta de l'impreparat.
He fet una mica el tonto i tal, però ara vinc amb la recerca.
No, ara no tinc recerca, però com tu sempre dius, tinc opinions molt fortes.
Crec que són substituïbles.
Crec que hi ha el punt de tot producte amb gran massa d'usuaris,
encara que li posis una cafetera, la gran massa d'usuaris els faran servir.
Després hi ha el punt del negoci i l'angle de com es posicionen,
on estan els diners en una red social d'aquest tipus.
I després hi ha l'angle de tothom s'ha cregut Facebook
i els enemics que ja t'has fet avadi en els últims deu minuts.
Exacte.
Hem perdut audiència potencial.
Si la nostra audiència potencial està segmentada
amb la gent que parla català del Montec,
ara hi ha la gent que parla català del Montec
i que no ha treballat mai avadi.
Exacte.
Anem segmentant, a poc a poc, fins que ens quedem tu i jo sols.
Mira, entrem primer...
I de veritat, tinc unes ganes de dir això que si no ho dic exploto.
Twitter, com a negoci, és una autèntica merda.
És que ho sap tothom.
Simplement hi ha com per fer un pas enrere i dir
que per què Twitter és una merda de negoci.
Com funciona?
Primer, en el seu dia, va aparèixer una cosa que es deia Facebook
i es van inventar una cosa molt xula,
que eren aquests ads natius que t'apareixien en el feed.
Això va ser el millor invent del planeta després del foc i la roda.
Perquè, què és el que passa?
Que tu tens un feed en el qual estàs relaxat,
sitting back, fent scroll com un mono,
sense pensar en res.
I de cop, allà, de manera algorítmica, programàtica
i que et coneix com si t'hagués parit,
et claven un anunci no de direct-sell,
però de brand advertisement, que és on està la pasta.
I un dia en podem entrar, on hi ha els diners en el món dels ads.
No està en el direct-respons aquest de
estic buscant una cosa a Google, faig clic i la compro...
No, això és un billboard.
T'estan venent brand advertisement, just do it.
T'estan venent...
Federer fa servir gilets, aquest tipus de productes.
Que no saps per què, però sempre compres els mateixos.
La resposta és aquesta, és aquest el perquè.
Perquè estan per tot arreu i, volguis que no,
el teu subconscient està permanentment empapat d'ells.
Exacte.
I és aquest el motiu pel qual no ho diries mai,
però, jo què sé, Dove i Axe, que són dues marques
que s'assemblen en una castanya, resulta que són de la mateixa
que es diu Procter & Gamble.
I dius, hòstia, perquè aquí està el motiu i un dia, si vols,
podem parlar de com funciona tot el tema del brand advertisement,
que a mi em flipa.
Però, dit això, per què Twitter és una patata?
Perquè Twitter, com a negoci, ha agradat exactament
les mateixes propietats que Facebook, és a dir,
jo vull ser com ell, malgrat la meva naturalesa,
no és la d'estar relaxat, sentat, mirant el fit,
de com un esquirol a casa del meu veí li cau una gla al terra.
No, no, no, no, no, no.
Allà hi ha un tio extremista, fundamentalista,
que està escrivint en text molt diferent que a mi imatge,
molt diferent i amb vídeo, és a dir,
necessita una capacitat de concentració molt gran,
per tant, el teu mut ja és agressiu i a sobre estàs concentrat.
O sigui, l'última cosa que vols és que t'entri al Just Do It amb la Gasi.
La Gasi ja no és igual, és que trec metàfores antiques.
Hòstia puta.
És igual.
Aquesta de primeres.
Twitter, com a negoci, és una merda.
Llavors, sincerament, jo penso que...
Mira, fots les declaracions i tu em dius
quina és la teva opinió contra el partit i tal,
i jo dic que Twitter dintre de poc no existirà.
Hòstia, que quant de temps hi dones?
No és que li doni temps.
Has menjat els torrons?
Si tu em dius
que aquesta plataforma tindria futur o no,
per mi sí que en tindria.
Sí que en tindria, però no tal com està monetitzant ara.
Si jo hagués sigut Elon Musk, saps què hagués fet?
L'hagués tancat darrere d'una subscripció de 9.99.
I dius, tio, aquí entres de Paganini.
I dius, oh, quin mercat de merda, tal.
Ja, però és que és una companyia que estava a la bolsa,
ha reportat beneficis dues vegades en els seus quatrimestres fiscals,
és un puto drama, no fot diners ni amb rodes,
i és que de la manera que està estructurada no en farà mai.
Perquè és que tens gent literalment
en un mut extremadament d'alerta i de...
Hòstia, tio, això és un drama, això és una merda,
aquest és un fill de puta, això no sé quantos.
I allà li es clavan un anunci inspirador, no sé què,
és l'última cosa que vols veure.
O sigui, tio, fas escrol i el passes.
En canvi, de l'altra manera, quan estàs mirant Instagram
o el feed de Facebook o inclús t'hi diré TikTok,
tio, veus aquelles coses i et diuen,
ai, saps, ja com que t'entra a dins, no?
Ja, anem a dir que la nativitat de l'anunci
està molt alineada amb el teu, com es diu, mut,
estat d'ànim del moment, saps?
I per tant, els incentius estan molt ben alineats aquí.
Perfecte, aquesta és la primera.
Jo, si hagués sigut Elon Musk, l'hauria tancat
amb una subscripció i hauria dit, xatos,
això a partir d'ara fot diners.
A partir d'ara comença a fotre diners i els fa així.
I allà dins ja veurem què passa.
Però per ara ho fa així.
Aquesta és la primera.
La segona, el que has dit tu,
de... Tenia molts usuaris, tots han anat cap allà,
és que és de manual.
Si recordes, per exemple, és que vulguis que no, pobres,
és la segona vegada que ho fan.
Fixa't, Instagram, de què van viure?
T'en recordes que van agafar la API?
A barran d'aquí van tancar la API de Twitter,
perquè llavors tu podies fer servir els usuaris de Twitter
per crear d'alguna forma la teva network.
És a dir, Instagram va créixer les esquenes de Twitter,
cosa que és molt interessant.
I després Facebook la va adquirir,
és a dir, capitalitzant sobre aquella...
sobretot aquella població d'alguna manera.
I vulguis que no, quan tens aquesta massa i aquest volum,
qualsevol producte que posis tindrà un ús desorbitat.
I, per exemple, et poso que dius, a veure,
és surreal, eh? És surreal.
I jo en soc usuari, per altres motius, no per la qualitat,
però en soc usuari.
Apple Maps, com pot ser que sigui la cartografia més utilitzada
a l'iPhone. Tio, perquè és la que ve.
iMessage és millor que WhatsApp? Tio, sincerament, no.
En cap moment. Per mi és un producte nafast.
Però nafast.
Però tu, la gent el fas servir i és, em sembla,
és que és la tercera o quarta red social del planeta,
és una barbaritat, eh?
Però simplement perquè...
Tio, perquè està instal·lada per defecte.
I en el moment que tens com aquesta massa d'usuaris,
facis el que facis, saps que t'aniràs cap allà.
I a mi em recorda molt, i de nou no en soc usuari,
però mira el que li va fer Stories Snap, és el mateix.
És a dir, el mateix producte li van colar
sobre una base d'usuaris infinitament més gran,
i què passa?
Doncs xato, el que passa és que et mengen la torrada.
Literalment.
Llavors, una cosa interessant que no heu mencionat, Àlex,
i aquest dia és el punt 3B, és el de...
Per primera vegada Facebook sembla com que té molt interès
en abraçar aquest món open source i obert, i aquest fer divers.
Això està muntat sobre ActivityPub, eh?
Això no està centralitzat, és curiós aquest tema, eh?
És molt curiós.
Bueno, i també han fet open source el seu model,
el Llama 2, i també s'estan fent...
A veure, d'alguna manera, crec que han vist
que s'estaven quedant enrere amb l'atracció de talent, no?
Així com Microsoft va recuperar moltíssim terreny,
però moltíssim, fent tota l'adquisió,
o sigui, abraçant l'open source,
reconeixent les cagades històriques a nivell de tancar-se,
donar-li l'esquena al món de UNIX, etcètera, etcètera.
I després, publicant coses molt de puta mare,
com Visual Studio Code, comprant GitHub, etcètera, etcètera.
I ara és de cop i volta, és super-divie-lo-per-friendly,
i han fet un rentat d'imatge que no te l'acabes,
perquè, clar, abans els bons eren Google i els dolents de Microsoft
ja sembla que siguin una miqueta al revés.
Facebook s'ha quedat molt enrere amb això.
Aleshores, la captació de talent...
Facebook, si t'hi fixes, ha fet la captació de talent
a base de viure del hype de les noves tendències, no?
Hòstia, que ara la nova tendència és les xarxes socials.
Doncs vinga, anem a fitxar uns desenvolupadors per això.
No, que ara tenim Instagram i ara tenim totes les parts de Facebook,
Patreon, moltes coses, tipus els Marketplaces, el Facebook for Work...
Anava a tenir una miqueta aquestes tendències.
Després ja van començar amb el tema de...
Si recorda, també hi havia les fotos aquestes, 360 dintre de Facebook,
però més enllà, tots els experiments amb més o menys encert,
com, per exemple, el tema del metaverse,
i han anat tirant per aquest tipus de coses.
Fins que aquesta sembla que potser és la bona, no?
Deia, hòstia, veuen que han tocat...
aquí han tocat os i diuen, eh, que aquí tenim un filó, no?
Hem de començar a estirar per aquí, que és amb tot el tema de...
amb tot el tema de Threads, com el tema de l'open source,
que han dit, hòstia, és que ja no estaven fitxant,
així la gent marxava de...
O sigui, lo raro ara era que Facebook tingués talent
d'altres grans empreses, no?
Sí, totes les empreses s'estaven endurint el talent de Facebook,
per això quan veus que la nova empresa d'Elon Musk,
aquesta que era la de...
no sé si ho has vist, la de XAI, o no sé què es diu,
però és com la que diuen, mira, hem fitxat els millors del món,
de Facebook, de Google, de no sé què,
per crear una empresa de XAI que resolgui els problemes de l'univers,
bàsicament, no?
Clar, ara ja, diguem, s'ha diluït tant el fitxar penya,
que no és que és ex-Facebook, que és ex-Google,
ja, però és que era l'empleat número 96.000,
o sigui, literalment tenia zero impacte.
Abans fitxar un ex-Google quan Google tenia 10 anys
i és aquell empleat, havia estat l'empleat número 12,
tenia un valor incalculable, però ara ja ex-Facebook, perdona,
no sé, saps, vull dir...
Tinc molts... tinc alguns amics que treballant a Facebook
no els fitxaria mai, saps?
Però, ja ho hem dit, d'això, hi ha gent que són molt amics teus,
no treballaries amb ells, no?
Aleshores, dit això, ja havíem perdut clarament la cursa pel talent
a l'agenda.
Estic fent molts amics, eh, ja amb l'episodi d'avui,
m'estic adonant, així que continuem per aquest camí que anirà molt bé.
Circularà aquest episodi.
Doncs això, Facebook havia perdut la cursa pel talent,
per tant, hòstia, veig que aquí o es posen amb el tema de Open Source
o no fitxaran,
necessiten desesperadament fitxar
si volen tirar endavant nous projectes
com un Threads,
com temes de models generatius, etcètera, etcètera.
Tu veus Twitter tancant?
No, no, no, no, no, no, no, què va, què va, què va.
De fet, mira, et diré, jo ho estic completament improvisant, eh,
però quan va haver-hi tot aquest escàndol
que si Twitter emmenyava les eleccions,
que si Trump bloquejat o si venejat i tal,
que van començar a sortir tots els clones de Twitter per la ultradreta,
digue-li els Parler, els Truth Social,
altres històries d'aquestes, jo vaig dir d'aquests,
és que no funcionarà cap.
Tots aquests bàsicament són QAnon o, saps, o 4chan,
digue-li Alforo Coches, per tenir un referent més d'aquí,
un Twitter fet per Foro Cocheros, bàsicament.
O sigui, tens, bàsicament, el pitjor de la societat,
concentrat en la xarxa social que fa la cambra d'eco aquesta,
que el que fa és maximitzar el que pensa en ells
i creure's que, o sigui, generar-se una realitat completament diversa.
No obstant, com a productes, són bastant xurrosteros, no?
I, aleshores, clar, què passa?
Que al final Twitter ha sobreviscut per pura massa
i per inèrcia i per marca.
No perquè Twitter tampoc sigui un producte molt millor,
però segurament a nivell enginyer és molt millor.
I també, doncs, vulguis que no, hòstia,
el que dius tu quan tens tants usuaris, hòstia,
és que costa molt matar algú que té tants usuaris, no?
Costa moltíssim.
Vull dir, MySpace no ha arribat a desaparèixer mai,
perquè tenia tants usuaris que sí, es va quedar en modo foc amb mi,
però és que ha seguit existint MySpace, saps?
Amb tots aquests anys.
Tu has de matar completament un producte,
com es va fer MSN Messenger,
i això és el que ha passat.
Aleshores, jo no veig Twitter morint pel simple fet
que, ui, té Elon Musk.
Almenys que si Elon Musk el tirés a la basura,
doncs mira, no ho sé.
I tot i així, crec que acabarien tornant...
Hi hauria la típica història de refondre Twitter,
es tornaria algun dels fundadors,
es tornaria Jack Dorsey,
tornaria, jo què sé, Saps?
Dick Costolo o algun dels altres que van estar al principi,
i l'acabaria refondent i tornaria a sobreviure.
Tots els polítics són servits a Twitter,
les marques tenen el tot allà creat, tens l'històric,
tot crista està a Twitter, les coses passen a Twitter.
I, vols dir que no, encara és la xarxa social de referència
perquè quan passa alguna cosa, vas a buscar-ho a Twitter.
És a dir, Twitter va guanyar, va pujar al Hall of Fame
de les aplicacions d'internet quan de cop i volta
la gent va deixar d'anar a Google
per saber si estava passant alguna cosa.
I per tant, on t'arratrem la IT?
Obres Twitter, ja no ho busques a Google,
perquè passa abans a Twitter, no?
La immediatesa dels periodistes,
la gent que viu al lloc i tal, del del,
ho van aconseguir.
Twitter es va quedar amb aquest segment de mercat
que és extremadament interessant, no?
El de la immediatesa.
Van passar una cosa, primer passa a Twitter
i després passa la resta.
Perquè, hòstia, perquè per estar a Google
ho has de publicar, per haver-ho de publicar,
has d'escriure un article,
per haver d'escriure un article per un diari,
per fer un procés de revisió, de moderació, etcètera, etcètera.
I, volguis que no,
per molt real-time que ho facis,
passen uns minuts.
A Twitter es posa 140 arregletes,
ara 280,
i envio.
Pam!
Saps?
O està passant això, t'arratrem la IT,
i ho envies.
Són dos segons, saps?
I tu t'encontestes, i llavors hi ha gran engagement,
i hi ha tot el tema dels hashtags, blablabla.
Aleshores, jo crec que Twitter es quedarà així.
La gran pregunta no és si
Twitter desapareixerà.
Twitter seguirà Elon Musk?
La pregunta és, Elon Musk decidirà
xapar Twitter?
Perquè, a veure,
hi ha una altra cosa que aquí no hem comentat,
que és que Elon Musk fa poc va posar
a una CEO, ha dit,
que és molt interessant.
Ma germana em va explicar el concepte de
Glass Cliff.
No sé si tu coneixes això.
Com es diu?
Jo coneixia el ceiling.
Clar, Glass ceiling,
és el vidre aquest
de cristall,
perdona, el sostre de vidre.
El Glass Cliff és quan tu poses
una dona al davant d'una empresa
en una situació en què veus que va fallar,
perquè així el culpable sigui una dona.
Saps?
El Cliff és un penya segat,
és el penya segat de vidre.
Saps com una miqueta la referència al sostre de vidre aquest?
I hòstia, llavors,
molta gent s'ha apuntat al carro a dir que és el que està passant a Twitter.
Elon Musk és qui segueix
tallant el bacallà a Twitter
i no sabem fins a quin punt
la nova CEO està tenint algun tipus d'afecte a l'empresa.
Segur que sí, eh?
No em crec que no estigui fent res, però
al final qui veus que està parlant a Twitter
i que està ocupant l'espai,
en el seu exemple de masculinitat fràgil,
és Elon Musk perquè al final és l'únic que parla a Twitter
i el que té els seguidors
i el que fa les brometes
i fa els memes i tot això.
Si Elon Musk decideix xapar a Twitter,
és la fi de Twitter.
Si Elon Musk deixa Twitter, no és la fi de Twitter
i si Elon Musk segueix a Twitter, no és la fi de Twitter.
Aquesta és la meva resposta.
Clar, però...
O sigui, a mi em falten facturitzar dues coses aquí.
O sigui, la primera cosa és, què passa
amb una red social
com aquesta,
que...
punt número 1
s'ha erosionat tantíssim
perquè diu Alex, s'ha erosionat una barbaritat.
Però una barbaritat, és a dir,
a nivells ja de...
Clar, volies que no?
Si et vas quedant sense usuaris
i quanta gent ha volat d'un cantó cap a l'altre
amb un producte que literalment s'ha publicat
d'avui per demà i no sembla
que sigui com un espurna, no?
Com un miratge, un miratge, un miratge.
Aquesta és la paraula que buscava.
Si no que realment s'està consolidant
i ve de la mà d'una marca gran,
és a dir, no és...
Mira, va, anem a posar l'exemple divertit.
O sigui, no és Clubhouse,
que dius, a veure, eren uns tios...
No, és veritat, és veritat.
Qui se'n recorda d'ells, ara no?
La pandèmia aquests eren el...
eren el second unicorn.
I ara... Ja són deu persones, em sembla, ara.
Exacte, estan els fundadors
i les seves mares. Llavors...
Clar,
però això no és així. Això ve de Facebook
i sabem que mira, si algú té Facebook
és que històricament
cada vegada que ha apostat per algú,
potser excepte el metaverse,
li ha anat fort.
Llavors, aquesta és la primera,
però després que està a les mans
d'un pensador
tan volàtil com Elon Musk,
jo no sé què dir-te.
És a dir...
Imagina't que aquest tio de mas cansa.
Mira, si fos una companyia pública
et diria, no, no, tio, seguir allà segur,
però estan a les seves mans?
És que m'ho crec absolutament tot, eh?
O sigui, aquest tio de mas cansa
i jo no ho sé.
Saps que hi ha una altra cosa?
Diu, fora, això em molesta, em pesa.
Però, clar,
també em sorprèn molt de quina manera
i no sé fins a quin punt aquest home
ha engendrat deutes
o coses dolentes
per fer això, però
fins a quin punt, realment,
és factible
posar un zero a una inversió d'aquest tipus?
Crec que això podria ser històric, eh?
Crec que mai ningú a nivell personal
ha invertit el que s'ha invertit
en una companyia privada.
A veure, evidentment no ho xaparà,
ho acabarà venent algú altre
i no recuperarà
la pasta. No ho sé, tio, és que no sé
si recuperarà la pasta o no.
Twitter segueix valent molts calés
i, de fet, tot el que ha perdut
en valor
apreciable,
diguem, un valor estimat,
l'ha guanyat en eficiència.
M'explico.
Abans Twitter tenia un valor
i diuen que ara ha xutat en molta plantilla.
Ja, però quanta aquesta...
Xutes el 90% de la plantilla
i l'aplicació més o menys segueix funcionant igual.
Quanta aquesta gent realment feia falta.
I no estaven vivint de rentes.
És el que passa a moltes empreses.
Hi ha el meme aquest,
una miqueta d'enginyers de Google
que fan bromes entre ells de
jo treballo dues hores al dia i cobro 500k l'any.
Com més gran és una organització,
més ineficiència hi ha.
Aleshores, Twitter segurament era un lloc
extremadament ineficient a nivell de personal
i a nivell d'altres coses.
També et diré, nosaltres, per exemple,
a nivell d'empresa, si cada any auditem
el software que fem servir i ens petem coses.
O sigui, jo ara recentment m'he petat Calendly,
ens petem Zoom, aquesta setmana,
ens hem petat Basecamp,
ens hem petat Forkast
i no sé quins altres softwares ens hem petat.
No perquè ho necessitem.
O sigui,
mai hem estat tan bons
fent caixa com aquest any.
Però és perquè és un exercici que molta gent no fa.
I això de cobir volta,
la mort per mil talls.
I si tu veus que cada any estàs sangrant
mil pavos per Zoom i mil per Basecamp
i no sé quins són quantos,
home, són mil pavos que no van a la teva conta de beneficis.
Realment potser no ho necessites.
Aleshores, les startups que estan
basades en el venture capital
no fan aquest exercici de frugalitat mai.
I aleshores vas acumulant coses
i tens com una síndrome de diògenes
bastant heavy.
Twitter ha perdut molt en això,
però d'altra banda, ha guanyat
la part de les monetitzacions.
El Twitter Blue, que abans no ho tenia.
Això per un cantó.
Ha perdut tota la part de monetització
de les marques,
però segurament ha guanyat
per algun altre cantó,
i és molt important.
El producte és molt més correcte,
segurament té uns usuaris més
depurats, tot i que segueix
en collons de spam de bots,
però van carregar-se totes les comptes mortes.
Segur que han millorat en altres mètriques
que fan que com a negoci
segueixi sent molt interessant.
Aleshores, no anirà el preu a zero.
No crec que deixin caure tal cosa.
I jo crec que és molt salvable,
però a base de prendre decisions molt dures.
El que no acabo d'entendre és
el que comentem sempre,
el de càstig versus incentiu.
Twitter està castigant
repetidament els seus usuaris,
i això és molt mala pràctica.
Per això la gent està deixant de fer-lo servir,
s'estan anant les marques...
Perquè tu m'estàs dient que jo,
per no tenir Twitter Blue,
m'estàs baixant el nivell d'interaccions,
m'estàs baixant la meva rellevància
dins de la plataforma,
perquè no t'estic pagant aquests 8 dòlars al mes.
I a sobre no puc fer tal cosa i no puc fer tal cosa.
Quan el camí a seguir, bàsicament,
hauria de ser que la gent que té Twitter Blue
té funcionalitats extra,
però mai perjudiquen els usuaris ja existents
de manera repetida.
Ja tenen funcionalitats extra.
Twitter Blue et dona el tema de ditar el tuit,
de fer els tuits aquests més llargs,
però s'haurien de limitar això.
Però en el moment en què comences a putejar
els usuaris que no paguen,
aquí és on l'estan cagant i on estan sangrant
usuaris i marques dia a dia.
I per mi això, i que no hagin palmatjat,
és símptoma que Twitter és tan fort,
o sigui, és tan droga, tornant al tema de drogues,
que és que, clar, el tenim obert permanentment.
Segueix sent la meva primera aplicació
a nivell d'ús,
després de Pokémon Go, està clar,
cada dia, el qual és molt heavy.
Estic d'acord, eh, però...
en la part que no estic d'acord és...
Ei, aquest paio, sent aquest paio,
el teu amic MasK,
ha comprat una patata de negoci
per no sé quants... 55 bilions, crec?
És a dir, el va comprar a preu de mercat,
és a dir, a preu bursàtil,
després de fer com totes les reformes aquestes
que comenta,
o sigui, després de fotre fora tota aquesta gent
que dius, oh, sí, ara és molt més eficient això,
vale, molt bé, ara és molt més eficient,
però...
el preu, si segueix sent una companyia que no fot diners,
llavors ara tens una companyia que literalment
has tret tota la grasa, però per tant,
ja no val tot el que valia, llavors...
Hòstia, jo crec que és pràcticament impossible
que recuperis el que val.
No ho sé, i els que aprecies d'aquest home,
tio, és que ningú els sap ni els entén mai,
però, no sé, Àlex,
a mi no em sembla un bon negoci, la veritat.
Tu, per exemple,
no deixaràs de fer servir, no?
I em dius, hòstia, no, és que tot deu estar a Twitter.
Jo et diria, és que tot deu no estar a Twitter, eh?
És que...
Tot deu rellevant.
A mi, que marxi la tieta de no sé qui de Twitter,
m'és igual, saps? Ha marxat el fundador de Foursquare?
Bueno, saps?
Però quan deixin d'estar allà els periodistes
i la gent rellevant, que al final...
No sé fins a quin punt de tota la gent que jo segueixo,
i a més jo ara ja segueixo a relativament poca gent,
jo ara segueixo a 900 comptes,
he baixat molt de les 3 mil i escaig que he seguit abans.
No ho sé, per mi segueix sent rellevant.
El dia que vegi que el meu timeline ja és una merda,
perquè ja ningú escriu, i no hi escriu...
Diu, què sé, no et sabria dir.
De la gent que segueixo, saps?
Els desenvolupadors, o els influencers,
o els meus amics, o els emprenedors, emprenedores, tal, tal.
Bueno, mira, de fet acabo d'haver un tuit de John Bix,
que és un periodista de...
No sé de què és periodista,
que diu, oh, algú se'n recorda de Bluesky?
És bastant symptomàtic també del que estem vivint.
Bona, m'agrada.
Però veus, això és exactament el mateix, Àlex?
Què, com es diu, el...
Que Clubhouse.
Sí. Tio, és efímer, és efímer,
però això ve de la mà d'un bitxo enorme,
que es diu Facebook,
i ja és que, bueno, per mi és diferent.
Jo crec que és una red que s'anirà erosionant.
I, sincerament, el que ha de canviar és un negoci.
Llavors, vulguis que no, si no fot calés, tió.
És que no té sentit mantenir-lo.
I sé que té molta inèrcia,
i a vegades la inèrcia és...
Tio, la infravalorem.
Però, tio, tenim aquí pronòstics creuats, eh?
Tenim opinions controvertides, eh?
Àlex Rodríguez, no sé què està passant.
Mira, una cosa que acabo de...
Bé, avui he llegit un article sobre Threads i que...
A veure, també tira una miqueta de sensacionalisme, eh?
Que és que es veu que està...
caient el tema de l'ús, el tema dels nous registres,
però és que això és normalíssim.
És com estan... Han fet un article
explicant, et diré qui l'ha fet, eh...
CNN, val?
Han fet un article explicant que avui ha sortit el sol.
Bàsicament, saps?
Estan explicant una obvietat.
Quan tu llences una aplicació, tens un pic de registres
i que amb aquell efecte de...
amb el rebombori que li dones i tota la premsa i tal,
durant uns dies això és molt i a poc a poc va baixant.
Va baixant, sí.
Mai puja, mai va cap amunt.
Generalment, el dia del llançament tens molts registres
i després vas aguantant fins que baixa.
Després ja et quedes en una part estable.
Pot ser que després recuperis si realment fas la feina bé i tal,
però mai tindràs aquest megapic.
Serà un creixement bastant més orgànic.
I el tema de l'ús, doncs també, primer dia està superexcitat amb allò
i diu que els primers dies la gent el feia servir
una mitja de 21 minuts al dia i ara són 6 o per sessió, no ho sé,
pel mateix, perquè segurament també s'han adonat que està bé,
però li falten coses, li falta aquesta gent, torno entre Twitter.
Jo ara feia 3 mesos que no obria Mastodon i l'he obert ara.
Veig que s'havia trencat la integració que tenia entre Mastodon i Twitter
i des del març que no estava publicant res.
I dic, hòstia, no tinc interaccions, també te diré,
que la meva pera és molt forta.