Bip, bip, bip, bip, bip, bip...
Escoltes on a Mediterrani, des de la 88.8 de la Freqüència Modulada.
Bip, bip, bip, bip, bip, bip, bip, bip...
Bui, menta, presenta les idòmites.
Bip, bip, bip, bip, bip, bip, bip, bip, bip, bip, bip, bip, bip...
Una hora de ràdio eclèptica, per gent de ment elèctrica.
Vaig estranyar les dents contra el teu mongrons,
i fora en ocells, allunyant-se cap a una terra de fel i rostre els buits de temps de luna.
A nit i transparència, record ara, aquest altre lloc on camines de puntetes.
Hem deixat d'embogir mentre torna a casa recuperar els silencis que vaig perdre.
Hi ha algú a l'altre costat.
Si és així, deixa't d'espullar de totes aquestes capes que no et pertanyen.
A gent fica mordido, no fica.
Dente lá, viu, teu, el jeit de olhar.
Me lembro du veige en teu pescoço,
du meu toque grosso, comedo de te transpassar.
Hi ha algú a l'altre costat.
Me lembro du veige en teu pescoço, du meu toque grosso, comedo de te transpassar.
A gent fica mordido, no fica.
Dente lá, viu, teu, el jeit de olhar.
Me lembro du veige en teu pescoço, du meu toque grosso, comedo de te transpassar.
Vec até o que era mais normal de nós.
Vi couvi tudo pra la linha de mão do meu coração.
Vec até o que era mais normal de nós.
Vi couvi tudo pra la linha de mão do meu coração.
A gent fica mordido, no fica.
Dente lá, viu, teu, el jeit de olhar.
Me lembro du veige en teu pescoço, du meu toque grosso,
comedo de te transpassar.
Benvingudes.
Avui les Indòmites les presenta Moxa Mental.
I què ha vingut avui?
Avui, el dia de la teve a la,
tenim en aquest costat de mistre Esperenque.
Buenas.
En passat és nostre horari un poc més.
I ara deuen ser com les onze i mitja.
I ara a s'altra costat de la taula tenim el senyor Roc Negre.
Bones. Avui venc més sensual que la de la normal.
Avui, abans de que m'ho presentis aquesta cançó, m'està greu,
perquè ara ja comencen a augmentar el volum.
Diran que és el dia de la tovallola, dues setmanes després de la mort,
d'en Dougles Adams des dels 2001,
i es coincideix amb el dia de l'orgull fric.
I ara, a la teva,
és el dia de la teva a la,
perquè tot s'hi resumeix en un 42.
També és el dia internacional sense plàstics,
el dia mundial de la tiroida, el dia nacional des vi.
Perdona, però el dia nacional des vi no és cada dia?
Perquè en el tron molt fotant entre mig i un litre ens adonà.
Però el nacional de Bon, el nacional de l'Espanya,
perquè aquest dia no m'assona.
El dia nacional de la posa-mò dins una bossa de paper marró,
és el dia nacional dels... ah, dels elots perduts, va,
això deu ser els Estats Units.
Bé, m'encanta el dia nacional de la bossa de paper marró per en Dú.
Jo no... no entenc absolutament res.
Jo he agafat la meva TV-hala i estic esperant fer dit
perquè m'agafi senau especial i partir d'aquí,
abans que se duïn la terra per davant.
No, deixar de veure la pel·lícula.
Seria el 70, és a dir, el de mirar.
O és Radio Show de la BBC que està penjat a la BBC.
I ara que s'ha acabat la cançó,
per què m'has duit aquesta cançó, senyor Negra?
Bé, escoltàvem l'Iníker, la cançó se diu Zero,
de nom l'Iníker de Barros Ferreira Campos.
I fa Fonsi i Soul des de Brasil.
I si no vols anar a casa Fonsi,
doncs nova música brasileña.
Que Déu sap que és això.
I ja ens serà més endavant perquè estem a d'avui, va d'aquí.
Dona Trans, t'hi he vist a dret de la GTV i Coplus,
una beua intensa i llogerament rasgada,
que m'ha va captivar el primer pic que vaig escoltar aquesta cançó.
Boníssima. Sí, sí, sí.
Crec que encaixa bastant en el programa.
I dues preguntes amb aquesta cançó?
La meva pregunta era exactament quina necessitat tenen els crítics
de posar etiquetes a qualsevol cosa.
Qual de majoria de vegades exercista el que fan,
es guafa un pot d'aquí i un pot d'allà,
i fer el que el diusurt dels genitals.
I després ve a calcú i el de tíqueta.
I les meves preguntes són tres preguntes que poden fer a una,
realment necessària que facin això,
realment necessària que hagi crítics avui en dia,
quan mos peron comunicar tot de la vegada i ser crítics,
a través de la recomanació de la gent que té de debò.
Neena.
Necessària que els crítics haguin de saber del que xerren
a nivell teòric o han de fer per un procés de...
però va primer de fer una cosa creativa
i entendre quines problemes de tot això.
Se'n poden anar a la puta mera dels crítics?
No ha vist la cara de la Parenque.
Aquesta agarrança és de garrar molt nostrat.
La cara, com si fos narrós i de palma a mujeres al voltant
de nota que tenies nerviós, em plaia...
No, era quica, era quica, perdona-ho.
Perquè té ganes com ha de contestar.
Aquesta obsessió per posar-li nom a tot?
Sí.
No, més que per posar-li nom, de encaixonar,
de ficar dins que ets petites, les coses,
només els estils musicals, i no tot.
Se veu que un de aquests crítics, en el 90,
quan havies d'anar a un bit,
es chill out, es chill bit, es new bit,
es mega chill...
Vaig a un bit.
Va dir, em tot, i faré,
d'un tempo, si és menys de 80 BPMs,
d'un tempo, i se va acabar,
i va fer com aquesta tèqueta per a Aigles,
per englobar tot allò que nosaltres consideràvem
que és com a de chill out.
D'un tempo, d'un temps és una evolució
de San System Jamaica,
i està divertit.
I el que van fer va ser, va bé, perquè el San System Jamaica
és supergraciós, estan allà,
fotint allà una furgoneta,
el que fan és quills, amb uns bafles,
i no sé què, el que passa és que en verd de la quilla
fèiem música, fèiem masclades,
i teníem d'estudiar-se la furgoneta.
Aquí en ells és Dance Hall i el San System Jamaica.
Hi ha un moment que dius,
que no sé si és un sat de ballar i de tal,
però jo puc anar al més lento.
És genial.
Això també... Perdona, m'estàs prenent.
Dic que en aquests moments de trancament,
que realment hi ha un canvi, hi ha una innovació,
té sentit, anomenar-ho d'una altra manera.
Però el que no té sentit és seguint amb aquesta dinàmica,
i cada petit canvi.
Que introduix una creadora nova,
no li has de posar un nom diferent.
Jo ho vaig notar amb els haus, és techno,
és tech dance, és dance techno,
que ja estic segur que canvien els noms només per...
Per l'endro.
Per què? Eh? Perdona'm?
I després, sa gent, que li diu techno a tot.
No, no, no, no m'apasis techno.
Ni música electrònica.
M'ho he quedat sense el pop del mil cap aquí.
Ni el 80.
Vull dir, des dels 80 cap aquí ja està.
Ja no m'ho pots posar res.
Què vols, reguetant? Reguetant és música electrònica.
Home, sí. Per què és el electrolatí?
El electrolatí, no. Aleshores, per això es ve sense el tíqueta.
Per això es ve sense el tíqueta, sí.
Per... justar.
No, per justar, perquè tu li podries dir en el cap de fava que ha vingut.
M'ho has en quedat, clar.
Sí, sí, sí.
Aquesta és la idea, però després, sa gent no sap el que diu.
En general, però amb el tíqueta, tampoc.
Perquè jo he arribat a demanar exemples,
perquè diuen, ai, m'agrada molt el pop espanyol.
D'acord, per exemple, Iron Maiden.
No, no te pides nascos.
Què és això?
Iron Maiden, no.
No, no es espanyol.
Perdona, senyor. No sé el tele.
I vaja, seré aquí.
És com això. Techno, no.
Però amb un exemple de Techno.
Dualipa.
Dualipa no ha fet Techno en sa seva vida, clar.
També vevim un país d'una cultura que...
deixant molt que diritja en com de cultura musical.
Això ho sabàvem.
Però després, passa-se'n revés.
Heu provat de cercar un estil musical a una plataforma
que s'edica només a posar música i a cobrar per allò.
Perquè és...
D'acord, ja m'agrada.
És rock alternatiu?
Dale, no, no, no.
Hombres que no és rock alternatiu.
Perdona, ni és rock ni és alternatiu.
No ho sé, ja han passat tant de voltes
que jo sí que ho són, ja.
No, no són una guarda cap de faves.
Com eres de cançó?
No facis.
Sí, sí.
Gegege, gelege, gilipollas.
T'he dit que no ho fessis.
Com ho salimos d'aquí?
Ja ho sé, podríem escoltar una cançó també de cert.
Perquè crec que l'he triat ja.
És ràpid.
I ja s'ha acabat la tranquil·litat,
perquè el digo yo, hombre ya, que es lo que es lo que es.
Y ahora, que es lo que es,
que es lo que es lo que es.
Y ahora, que es lo que es.
No, no, no, no, no.
És ràpid.
Ja s'ha acabat la tranquil·litat, perquè el digo yo, hombre ya,
que es lo que es.
I aquesta cançó es diu Electricity,
perquè venim ja, estem alterats,
les pastilles d'esmagnèsio, les pastilles d'espotàcia,
les pastilles d'emmanganèso,
i d'emmengano i insultant-ho.
I les bones també.
Benvinguda senyora Lisè. Hola.
Hola.
Com estàs vostè? A tope.
A tope de m'emmagi de 5 b6 b12,
tot el que venga, no m'han d'haver alta.
Felicitades pel dia a la toalla.
M'ha volgut dir que 42.
42, les solucions 42.
Ja veu, i gràcies per després.
Bé, aquesta cançó que hem sentit,
i al primer canal que heu votat,
perquè no teniu vergonya, sinó,
i se llevo de ciberxip.
Un dia, un festival,
el festival Youthing, un d'aquells...
Uuuuh, quan eren joves,
va sonar en un escenari
un grup impressionant i meravellós que és de funk,
d'allà, d'allà, d'anys,
de banyoles,
i va dir, esto es música.
Acá, conde, això és música, que m'agrada, jo, això és música.
Deja't de pentoses i deja't de coses.
Jo m'agrada això.
I...
Funk de Saigo en Zaterra.
Sí, exactament.
És aquesta cosa de com era un aparat de fes zaterro-social,
doncs és aquesta cosa de...
es fa fer que és el que fa el somo i el son, que eren ells dos,
i no ho caiguen molt mai.
I també perquè és un clau.
Un clau, no, de no pegar un clau, sinó un clau.
Quina decepció.
Avui tornem a estar en sol doble sentit,
perquè després hi ha gent de la música funk,
i hi ha dit, hòsties, que guai seria fer un grup de coples,
que seria és hardcore, saps?
Perdona, això és funk, no funk.
No sang.
Bé, però la pregunta amb aquesta cançó, evidentment,
a en Xerra de lo que xerra,
és la darrera vegada que va reho sentir aquella electricitat
de sa que, com ets, crema per les cames
i prepara xexa per l'espectacle.
Però prepara xexa per l'espectacle.
My legs, they are burning too.
My sex is ready for the show.
Que és teu escoltar fins ara?
No, no, això és el mestre.
Això ja, oi vespre.
Ok.
Se pot esplejar?
Dic un estona, però que seguiré...
Passa la cabra, senyor Liset.
Vaja, esteu, oi vespre, i diré, avui després de dinar.
Oh, nena.
Vol expandir-se?
La resposta?
Prenou vitamines, que no sabeu que vos falten fiscals prenaus.
A veure, quina hora és ara?
Són les 9.40.
Les 9.20, perdó.
I d'aixafat, d'actament...
La xarxativita.
Quina hora? Un hòri 20 minuts.
Te ve, hola.
No han presentat la Joanna Maria Borràs,
hola, Joanna Maria Borràs.
Ara xufa't en migra perquè t'ho ha de demanar un porca.
No en té culpa, aquesta persona.
Com que no. A fuïta?
Però, per favor, vuelve, que no somos la idea de sentir.
¡Joana María! ¡Joana María!
M'haig d'anar sense tàcnica.
Tranqui, 42.
Perdona.
Fa, exactament, un hòri 20.
He fet el que se diu un rapidinho.
Ja està.
En és provador del cort d'inglès,
perquè necessita una quimízota fúxia
per la presentació de la moiximenta.
Oh, ja...
Però era primera planta, perquè sí,
era primera planta tenint coses que xerrar.
El Vítsas fot tot de la tia enroqueta.
No se'n vist? Sí.
Sí, sí, sí.
És una gran incorporació
al col·lectiu d'acció creativa.
Sí, sí, sí.
Perquè sembla que la mateixa acció,
que te fa unes croquetes.
Està molt bé, la teva piqueta.
A te cont un històrin secadira a la fresca.
Està molt bé.
Això sí que és creativitat.
Això seria una acció.
Anem a treure les escadires a la fresca.
Allà on vegem qui viu un suec, una suec.
Un alemana, un alemana.
I pugui picar una mica.
Perquè al final, després,
l'insenyeram lo va, les coses bones,
i sortiran naltros i ens menjaran sols.
No té barri a ser polèmica.
Un suec ha quedat,
que va denunciar unes senyores que estaven a la fresca,
i quan va arribar a posar la denúncia,
no sé quina va ser la resposta de les autoritats,
no ho sé, no van al lloc.
Però és indignant.
T'ho promet.
Però ja va, no hauria de sortir tràmit.
Aquí, a la placa d'aquí de fora, eren uns guiris, no sé on,
que van baixar, tenien caló, que ahir vespre,
van baixar el sopan, el carrer, els van denunciar.
De matí, era per anar, perdona.
Ah, era per anar, perdona.
Perquè pots espantar els vespre,
perquè van tenir... que era a la placa.
Però no entenc que es fessi, és a on és?
A l'època, tu no els denuncies,
sinó que crides les autoritats perquè aquella persona és tan rica.
Menys estan un poc envuats encara.
No, no. Menys estem perduts.
No, perquè els hi sabia greu
que havien comprat un pis de 425.000 euros, 30 metres,
i havies les senyores de tota la vida ja fent...
es va xerrar de la fresca, m'ha dit,
i sí, no sé on parla per...
No sé dir res en sfec.
Aplauders-te.
Que telefonin a Sfecs i ens ediguin que es diuen aquest cas.
No ho sé, tu, 102.222.
Ah, sí, per favor. Que se manifesting.
O a les Sfecs.
Ahir jo estava en un parc infantil, hi havia una taula
en senyors i senyores de 70-ne, de fora.
En Giris també, i estàvem fent de llarg vermutat.
Però aquests no havien seswecs, havien salendresos.
Aquests siguis uns d'un poc més en escrer.
Menys sí són rossos, i tenen cara de perduts,
de perduts que no saben no van van,
no de perduts que se fumen porros del dia,
m'has enviat.
Jo sé que em faig tard les.
Sí.
Per cert, aquesta pregunta que has fet,
l'han contestat de tot menys tu, que ho sabies.
Ah, perquè vos ho van anar per les verdices,
i jo havia de dir que el meu moment
de Sexe per Desespectacle
va ser concretament als 2006.
La hòstia!
Tot els 2006.
Sí, sí, sí. No, un dia.
Vaig anar a reemplazar un amic per guardar així,
com a separadata, i va venir un client,
i jo vaig ser incapàs de dir una paraula sense res.
Mem, no com habitualment.
Va ser com...
I bon dia, i ja vaig fer...
Bruh, brrr, brrr.
Se m'ha vald desconectat, ser bé.
Se m'ha vald desconectar tot.
I aquell senyor va entrar,
i jo vaig quedar...
Però, ve, ve, ve, va, va, va.
Senyoria, jo me trobé ugly i se'n quedé.
Ves a fer unos azores, no?
Va ser com si fossis...
Però, lo pitjor és que després
va demanar-me alguna cosa,
i jo només vaig poder contestar...
I me va tornar a fer la pregunta en castellà,
perquè va pensar que no la havien fet.
I va, quan t'estàvem al sorpíc,
bla-bla-bla-bla-bla.
Me va fer la pregunta en anglès.
Bla-bla-bla-bla-bla-bla.
Va agafar el que havia d'agafar i va per aquí.
Va dir, bé, ja té l'únic més tard.
Em sembla fatal.
Hauria de haver telefonat algú,
o sembla que t'estava donant un ictus.
Va ser terrible i meravellós.
Va, el vtm i deia, si l'estem, a mi li diria la pregunta era,
sexe per espectacle, si no.
No, no, no, no.
Se me va posar sexe per espectacle.
No les han fet interpretació que han volgut.
En cap moment t'ha estat explicant.
No va haver sexe físic.
Jo crec que no he tingut sexe físic des de 1999.
Potser té 3 en un o se'ls deixant,
però no és el mòbil, sí que és sexual per tu.
Sí, descarregar, descarregar, dades, desprendre...
Podria ser també.
Aquesta sensació que has explicat...
Tengo wifi, tengo wifi, tengo wifi.
Per favor, que això és un programa infantil.
És un programa infantil.
Aquesta sensació que has explicat,
jo la tinc un parell de vegades més presientment fent feina i es pentós.
Menys si era amb el mateix.
No, no, no, no, per a...
Per a les persones que t'hi vas de seu cervell.
Per què?
I de totes les càrregues.
Encara damunt aquella persona,
ha partit d'allà que em diguem que aquesta persona no hi és tota.
I tu, tu ets l'amor de la meva vida.
A mi jo era una filla, hauríem de cercar la gent que té aquesta filla.
Quina filla?
Com, una mistra esperem que té la filla
de les persones perdudes dins palma.
De mistres perdudes.
No, és aquí. Hòmus perduts.
Hòmus perduts dins palma, que no és...
Ostres, i de dues. Està tot l'odi a fora cor, que per a tots.
Els tios no saben per on peguen.
És terrible.
En el motor és rencat tot l'odi, abans de la mistra esperem que sí.
Bé, voleu que facem preguntes absurdes!
Oh, no.
Sí, sí, per fer-ho al punt de risc.
I s'ha atentari, o no era una pregunta absurda?
No, era una pregunta de cançó. Ah, ok.
Tenia tots els sentits? Sí, sí, sí.
Pots més, pregunta, pregunta.
Fils de quina hora no ets persona?
Senyor Negra?
Fins el noi mitja de vespre.
A partir del noi mitja de vespre jo començo a resucitar.
Sur de... de neu, de hút.
Pensa que estic enclostrat
i el cap comença a funcionar com toca.
Fos un hòsferat, ui.
Senyora Elisa.
Jo soc enrevest. Jo soc a partir de quina hora no soc persona.
Jo quan... quan...
Jo...
Ah!
Què ha passat? Ah, demé bot.
Demé bot, no.
No, no, no. Tu segueix.
Doncs quan se comença a aixecar el senyor Negra,
jo començo a deixar d'estar disponible,
a deixar de ser persona.
No hi ha un capítol que no hagi un blip aquí.
Sí.
Jo soc intermittent.
Ara sí?
Exacte.
Per què no m'ho sorprèn quan contesteu una pregunta surta
de mi estrés per en què?
Jo m'ho ato. Sí, clar.
És el que visi? No, no vis.
No visa. No visa ni a jo.
Passa de sobte.
Clic i... i me n'he anat.
No depen tant de...
que entenc que va per aquí la pregunta, que és de...
d'aquest meu estat físic, no?
Depèn de el meu entorn.
Ahà, de cara.
Tens la capacitat de desconecció. És automàtic.
No m'avisa.
Ho sabrem. Quan va la pena dius...
Fin després.
A mi estres faré el que fa...
I jo en Joan fa.
Perdona, que s'amorça la meva tia.
Perdona? Tu quina eres?
Tots dos compartiu una cosa.
Com has arribat aquí?
Tots dos compartiu una cosa curiosa, quan vols.
M'he ensenyat moltes coses, i m'he fet saber què vols passar.
I...
Són coses diferents, però és una cosa...
I és que els ulls comencen a mirar cap endarrins.
I direu, què poter vol dir mirar-se cap endarrins?
Quan mostraus el cul que per li passa això,
ho sabreu. I direu, sí, sí, sí.
En Joan, és que ara ha començat a donar-se compte.
Ara em dius, ara estàs pensant en aquestes teves coses.
Que no que puc fer-se dues coses.
Jo estic fent cellista de se copra i escoltant-te tu.
Clar, no. Jo ho faig, però el descent de juny.
I tant en quant, emerges, sent, se farà,
i tal, m'entorn, i dic, ara estàs aviat, això.
És un eco.
No cansi el sentís de debat de saig.
Jo, amb gent normal d'aquesta gana de la bufa,
puc desconectar absolutament del tot.
I fer, seguir-se conversa.
Perquè, en realitat, l'has escoltat 400.000 vegades.
Sí, jo he anat a comprar i he pujat en el cotxe.
Això no és que... Això no és que...
No tenis conversa.
M'estava assustant totalment.
Però el més gran, com ho fes?
És que a internet hi havia un truc,
que és una porcada, que diguis una frase.
Per què?
Avui he anat a comprar patates.
Patates? Continuar.
Volia fer bullit.
Bullit?
Sí, dosos, perquè hi varen fer matances.
Matances?
I en teoria això fa com a sa idea de que continuïn la conversa.
Jo això no havia fet mai.
Jo el que faig és ser gent, xerra i tapar-te una expressió.
I si tu copies aquesta expressió, ja està.
Ja s'ha acabat.
M'agrada més el meu sistema, escoltant diagonal.
Saps què això vol dir?
No, escoltant.
Escolta, no l'empleiem tot, perquè hi ha gent que m'interessa,
que d'armar i desgracidament de vegades no miquet,
però això és...
No té res a veure amb la persona que té en davant.
Però hi ha persones que per el que sigui,
però la manera de ser que xerren ràpid, que donen molta informació,
escolta cada tres paraules una.
És com...
Però s'ha de recarregar-ho fort, a més final.
No, no, no.
Patates, ossos, matances.
Perobles, clar.
La tècnica de la Mesa i la SibirShip i la mistra Esparenque.
Clar, per això t'ha d'anar a donar dormida després.
Pantura, ho, ho, ho, m'estic esforçant de més.
No està esforçant el modo bateria en precaució.
No sé què en crecàució.
No sé com se diu, que en modo bateria...
No, se m'encalentesse, se'l té peu.
Clar, evident.
Sí, té sentit.
Sí, sí, sí, estic fent esforç per gent que es crevassa, vull dir.
Sí.
Si voleu, a la meva resposta, la pregunta absurda.
Sí.
Jo m'aixeca les 10 i m'espero les 12.
I no se'n funcionarà més.
Quines 10 i quines 12?
Exacte, sí.
Això és el que havíem de fer.
Molt de pics que és...
Perdona, quedar-me les 8 de... de la matinada o de la baixada?
Sí.
Com... perdoni? Com és això?
Fem una pregunta absurda ràpida més
abans d'escoltar els nostres associats i associades,
que és... ets de pistatxo, també ha dit festuc,
veinilla o fraula?
Pistatxo, pistatxo.
Fraula de tota la vida.
Pistatxo és tan poc sensual.
Ja són veinilla de tota la vida, però els ajuntaria tot tres.
És una bolla de festuc, una bolla de fraula i una bolla de veinilla.
Home, sí.
Això és una larda, si va així.
Jo vaig a Japan per un costat.
Ara vull gelat.
Mem, mem, mem, que vol gelat o vols això?
Escoltes on a Mediterrani?
Des de l'88.8 de la Freqüència Motulària.
Tenim uns objectius clàssics i hem de jugar més fort.
A fer de creixess turisme, protegir el territori,
a fer descatel·làssia llengua vertebradora,
pas futur de Mallorca i de la gent que l'habita.
Com anem?
Més!
Bota més per Mallorca, més que paraules.
Debalea's.cat, sempre oberta d'actualitat i a l'opinió plural.
Debalea's el teu ordenador, a la teva tablet, el teu telèfon mòbil.
I a joig de debalea's.cat.
M'encanta.
L'obra cultural de la feixant anys.
No en sabia gaire cosa de l'obra. Saps què fan?
Idò, mira, des del 1962 defensa la nostra llengua.
Reivindica la cultura de la nostra terra i lluita per l'autogobent.
Ara l'obra cultural de la feixant mira enrere per celebrar aquest 60 anys.
Per sorrellar el seu paper en la lluita per la llibertat democràtica
i per accentuar la seva implicació en la normalització del català.
Però també mira endavant,
per abraçar una societat que canvia dia a dia, reira a dia.
Perquè el 60 anys, l'obra cultural de debalea, és més jove que mai.
I segueix fent poís.
T'has perdut el programa?
Si vols, visite la pàgina web evox.com.
De 10 hondres de la nit a Ona Mediterrània.
Escoltes Ona Mediterrània gràcies al suport de les persones associades.
Ajúdans tu també.
Asociat. Fes creixer Ona Mediterrània.
Segueix-nos a Moixamental.cat.
Envien-nos missatges d'odi i amor a MoixamentalrobaGmail.com.
I m'agradaria fer una feina.
Bis-baix.
No sé gaire cosa més d'ells.
Són un trio de Tel Aviv, l'únic que he trobat.
No? D'aquests grups que te trobes així de solta?
Algorismes.
Però, sorprenentment, molen.
Doncs sí, sí, sí.
Molen molt. Molt guai, molt guai.
La cançó se diu Duda, de what daddy says.
Fes el que diu ton pare.
No.
No, no, no, no, no, no, no, no, no.
Clar, dium.
Fes el que diu ton pare, hauries de fer el que hi diu.
No hauries de posar mai, abans de saber quina equip està guanyant.
Mai diguis la teva opinió abans de saber què pensa l'altre.
Perdó.
No és ton pare, és papito.
Fes el que vulgui, el que diu en papito.
Clar, si hagués estat una cançó d'arregat, on ja t'adonaries a raó.
Però, a mi em refem en anglès, no?
Però en aquest cas, talvolto amb aquestes guitars i que realment és ton pare, no? És papi.
Sí, ton pare.
Continua, continu.
Pensa que és irònic, òbviament.
Clar, que t'he engafat a contrapeu perquè tu no havies pensat en això, ja ho veig.
Papito, no.
Tu faci, el que t'he dit.
Continua, continu.
Seguirem amb la teva... Tu has duit la cançó, tu hauria de saber de què vols.
No, Mem, jo m'inventes coses.
Com tots.
Aprofitant per recordar a la seva audiència que es pronomava que nosaltres en setem temes,
però de molts que van mai, i la meitat és que es contesten.
O més, són mentida, el que no sabrà mai quina són veritat i quina són mentida.
I en aquest moment han de recordar que un besito...
S'ha tornat!
Oh, sí, per favor, s'ha tornat.
I un besito, Marta.
Semmos, escolta, jo no sé què fa.
Me sap molt de greu, t'ho vendré a visitar.
I ara veurem a sopar, és una amenaça.
Tens pregunta, senyora Prenque, d'aquest so?
Sí, m'he va preguntar.
Té, veurem això.
Allà, políticament correcte,
on adequar-se les circumstàncies, no?
Voltros, ho fos.
Vos hi heu trobat calca a la dada.
Adaptar-se les circumstàncies, o?
Sí, de callar-te, de callar-te en un moment donat,
per no crear un mal ambient.
De tenir una opinió contrària a la majoria,
que estaven en el teu voltant en aquell moment,
i de renegar-ho, o callar-te, i aguantar-te.
Sí, sí, sí.
De fet, és aquesta cosa de...
No val la pena, perquè no entendràs el que et dic.
I a més, si jo m'he de aturar cada pic amb interroms,
i no puc fer com un fill argumental de no gaire, 30 segons.
Però la gent no escolta ni 30 segons.
A més a més, si fa servir paraules estranyes, com...
Etorogèni.
Humanitat.
La meva opinió és... i ja està.
Aquí ja els aprena.
Sí, m'he fet passar per...
De fet, tinc una cosa molt interessant,
que jo m'emportava un poc més.
De fet, pesar per un normal.
No, però si jo call, sempre idiota.
I a més a més, quan anava en els gimnàs,
i quan anava a fer esport...
Ai, m'he marejat.
Passava per etero, si ja no xerrava.
I aquesta cosa d'espasi era molt interessant,
perquè les converses dels machitos,
en el vestuari, són impressionants.
Però, clar, hi havia de vegades de...
Sí, bueno.
Clar, però tu també anaves en el lloc de fer mal.
És a dir, esperis trobar un gimnàs en el vestuari de màscol.
Era casualitat.
Si el llegeu la meva columna, sabreu que jo soc de conversa de cuina
i conversa de dones.
Però és interessant veure...
veure com es mascles s'han confós
i pensen que poden dir porcaries en els seus espais segurs
i el que han de fer és callar-se les a la fora.
Sí, en resum, sí.
Estres.
Jo se'l faig una transformació a la meva vida amb aquest respecte.
Abans era terriblement intransigent
i la vegada era estúpida perquè no val la pena,
jugar al prende molt més ràpid que jo.
Jo era capaç de que me'l presentessin una persona
i la segona frase de l'Ilias Agarra.
Em sap que ets un normal
i tu i jo no ens entendrem.
Ja està, no passa res.
Clar, s'ho aprenia malament.
Després vaig entendre que s'aprenia malament.
Perquè se't devien ser de soc light.
Potser soc light i soc normal.
I soc de pomos, soc de dronge i soc de melicotó.
No, però amb la mesura que ha avançat en es ten,
he fet un pont més gran,
no el dic més sàvium i millor persona,
però sí, he après certes coses.
I al final m'he convertit en un enti social.
Puc afegir? Perdona, un senyor l'hi sé.
Una vegada me'l van empodar mansions
que ja podria tenir una conversa de futbol en tres frases.
Servit m'ha arrobat espertit.
Aquell és un paquet i s'ha d'anar a la frase
que m'haguéssim dit de...
si t'ho ha fet un locutor anterior.
Me'l ha dit, no, això.
El gent com tu sí, però el gent que sàpiga de futbol,
en el moment te...
te... deixant, te...
te veu plomero.
I va jugar en contra meu, perquè vaig estar...
xerrar de futbol,
cobrant massa temps, 40 minuts, clar.
Perquè és absurd, però a més a més, jo no sé,
ni equips, ni grups, ni fans, ni colors,
ni els dinatges...
Però que és igual.
I vaig guanyar. No, sí, sí, vaig guanyar.
Per a vores perdre 40-45 minuts d'escoltar futbol.
Aquesta és serrada.
Era més jove.
Depèn de l'alcaldessa que t'apostassis?
La millor valir la pena?
No, no, no.
Era per fotre l'oles.
Perquè tenia una conversa,
un futbolero, i cerreres,
altres que sabien el que és de fet, i ja, ja, ja.
Però sí, no, va, va, va.
No, no ho proveu.
Senyor Alissai.
Contestant-te la pregunta, quant era jove?
Sí, que sempre donava la meva opinió,
després vaig deixar de donar-la,
perquè, bueno, una mica com moltes...
me'l vaig desavantar de que no valia la pena,
i després vaig fer una passa més
i vaig deixar d'identificar-me en les meves opinions.
És a dir...
que quan se vol,
pensi en el que vulgui, tant mateix,
tot home està equivocat d'una manera o una altra.
És tot tan relatiu.
Aquesta és molt bona.
Sí, és que no hi ha...
No, sí, veritat universal jo trobo que no n'hi ha.
Bueno, algun és sí, però, vale,
si vivim en aquest univers.
Sí, sí, sí.
Si mos quedàvem en aquest pla, espai temporal...
Hi ha algun que sí que podem donar calma a fer de fens,
i, perdona, el 90% no.
Endotentiu la conversa.
Perquè hi ha un làcer que treu...
que treu llams.
No, perdona.
Se foto, realment,
si...
Podran senyar les xarxes socials de la nostra vàgina,
perquè la veig i mos digui menc que sembla.
A mi, se foto, em va posar així més,
un dildo gigant que un làcer, però, vale,
si tu dius que és un làcer,
i si l'article diu que és un làcer, jo me crec que és un làcer.
Era ver.
Tot és un dildo si ets prou valent.
No ha dit res, ho has dit.
No et xerraré d'això.
I de colorint, clar.
Tot és un dildo si ets prou valent.
I de drax.
Aquí hem de fer semenció de no fa seu servir
coses que no estan dissenyades per ser dildos,
anar a una botiga especialitzada.
Vist res per què?
Clar, és que jo tinc un gran dilema amb això,
perquè he escoltat les vostres respostes,
i la meva contraprevunta és...
Bonís, Toni.
Clar, abon posàvem el límit,
perquè abon fins a quin punt pots callar,
fins a abon comença la obligació de respondre.
Estem obligades a ser activistes,
o a defensar les nostres idees.
Quines idees no estan...
Educar la gent?
No, educar no.
No és educar.
Es pega lloscues.
Ah, bueno, així, en això sí m'apunt.
Saps?
Perdona, però ara havia entrat un bucle mental,
d'aquesta fugida que m'ho ha fet cap endavant,
una mistra esperem que ha de repreguntar,
m'he imaginat que es programafós,
repregunta, repregunta,
i he quedat 15 segons, 15 segons, en bucle.
Sí, però a fora contestar res més que preguntes.
I m'he anat, m'he anat, m'he anat, em sap greu.
He entrat en un bucle...
Vos durem, oi, que és que allà quedo de bo?
T'anava a dir?
Que jo només ho sé fins a Serpo,
que només ho sé fer fins a Serpo,
aquí no l'arribes, no,
els dissabtes tenen un altre horari.
Sí, però aquí no l'arribes,
és que encara no ha sortit, d'acord?
Qui no l'enténs previst arribar?
No, és que els dissabtes no me'ls és horari.
Repreguntant, la teva repregunta,
jo diria que tot depèn de la persona interlocutada, interlocutiva.
Interlocutiva, m'agrada molt.
Interlocutiu? Interlocucionada.
Acabarem amb les catalanes de dins.
M'ho explicaran a bo.
A passar de idioma en construcció, idioma de construcció.
De construcció.
De construccionat, no estàs-hi tot el dia.
Si la persona interlocutada o interlocutiva o interlocutora
està receptiva, te deixes païs,
i és un espai segur,
crec que hauries d'estar obligada
fins a espousar o defensar la teva postura,
sempre i quan hi hagi conversa.
Un moment.
Tinc un dubte.
Ara m'ha agradat aquesta contestació.
Està molt col·lectiv.
Vull que pito per tenir una resposta.
Està beníssim, però aquí suris al meu dubte.
Si aquesta persona dona tot aquest espai,
ja no és necessari que li diguis que és imbècil.
Perquè tu no que vols esportre llosques.
Tu no vols ser idàstica.
Si és necessari, sí.
Tu ets el que està dient per resumir
que no et sotim una carrera serrança gent,
i dir-li que són normals.
Això ho has dit tu i ella.
Tu dius que són normals i tu que vols fotre llosques.
Jo he dit que jo ja no m'identifiquen res.
L'escolta de la metafòrica.
Ah, bueno, sí.
Els beguts. Són cels metallors.
Són cels vitamines.
Metallors, exacte.
Per a qui facem una secció absurda o escoltem una cançó.
Jo crec que podríem escoltar una cançó, no?
Per votar ser popular, per votar ser popular.
I no em foc i resistible.
El meu costat sinistre és un títol de 6.
El passig d'un agrit,
dins les ulls m'emirà.
Un ufreg i un delit que em pensava que s'hagi.
Se caldeu per ti, se caldeu per ti.
Perquè jo sóc així, perquè no puc fugir.
Torgueu i no puc fugir.
Un altre balan.
Se caldeu per ti, se caldeu i no morir.
Perquè jo sóc així, perquè no puc fugir.
Torgueu i no puc fugir.
Un altre balan.
El meu costat sinistre és un títol de 6.
El passig d'un agrit,
dins les ulls m'emirà.
Un ufreg i un delit que em pensava que s'hagi.
Dins les ulls m'emistirà.
Una i una indescri típila,
un deflex i un mal,
arriscat i afamat.
Un fangir i resistible.
Se caldeu per ti, se caldeu i no morir.
Perquè jo sóc així, perquè no puc fugir.
Torgueu i no puc fugir.
Un altre balan.
Se caldeu per ti, se caldeu i no morir.
Perquè jo sóc així, perquè no puc fugir.
Perquè no puc fugir.
Un altre balan.
Dins els ulls un estany,
del mirai bonest any.
Se caldeu i no morir.
La l'únic i la fam,
dislamirà la canta.
Se caldeu i no morir.
El passig d'un agrit,
un elit que em veu.
Se caldeu i no morir.
I ara sóc un ufreg i no morir.
Perquè jo sóc així, perquè no morir.
Enlloc, perquè s'ha esborrada, s'ha desintegrada del món,
això eren les nenes maques i aquesta cançó es diu Miralls.
No sé què té aquesta cançó.
Bé, sí que ho sé.
Les meves dues cançons d'avui estan enllaçades,
perquè és compositor de la música de funk,
és compositor de les nenes maques.
A veure, ho heu caigut en la meva trampa.
Ja m'agracia, bé, el món,
és compositor més increïble,
és amor absolut,
és el Jaume, s'ha que t'estimam des d'aquí,
i t'esperam quan vulguis venir.
Què té? Sí, que resuma.
Com se diu resuma en català?
Sí, sensualitat, sexe, BDC...
Rebrosa.
Ho he imatat.
Reversa.
I s'ha preguntat d'aquesta cançó,
quina és la terrenya vegada que va es veure
una llum dins els ulls d'un focus resistible?
Com està, amabu, no?
La mare calveu perill.
Podem explicar a l'audience que realment, quan entriam la música,
no m'ho escomunicam, però és mal de creure, realment.
El que estem aquí... Tres pua!
Tres pua, tres pua.
Gràcies. Oh, això vol dir que tenim...
paraula de sa setmana.
Gràcies, bairenca grabada,
perquè m'ho has salvat d'aquesta cosa que no volíem contestar a ningú.
Gràcies, bairenca.
Tres pua, aquesta cançó,
traspua sensualitat, sexualitat, BDC-mismo, de tot.
Que guapa aquesta paraula.
Gràcies.
Quina d'ell és?
Tres pua. BDC-mismo.
Tres pua, sí.
Està bé, però...
Tu ho dius per saber-ho?
No, és tot, és tot.
La música té una màgia...
Ella és un home molt sexi, però...
Clar, ja no l'he vist mai.
No li faig cara a la teva veu.
Però això no...
És la primera vegada que se va a atardir a cantar.
És molt bo.
Però no...
La sensualitat, clar, que pertès d'ell,
però és la música, és els conjuntes,
així com està interpretada, així com està compadrada...
Una qüestió de ritme de greus, no sé què t'he de dir.
De tots.
Sí, de com fluen les bateries,
com fluïc la música,
com patir en ells, a bo d'un segon so, també.
Perdona, però ara hem besat de món
la paraula de sa setmana
i estem creuant temes.
Hau d'haver dit paraula de sa setmana.
M'hi esperen, que, per favor, quina és la teva paraula?
Ruïsos.
Pots posar una...
Mira directe a sa segona, que és...
Com a sa segona?
S'assegona excepció.
Que és deixar-les de menjar de les persones.
S'estimaologia ve de Jatí Rodere.
Que és...
Que és rosa ga.
Rosa ga de robagar?
De robagar.
Té sentit.
Sí.
Si fos rosa ga de rosa ga pentera, també t'endries sentit.
A la mierda, los gregos!
Perdó, senyor, que no, se fiqui aquí.
A l'orlo!
I vostè tampoc.
Fressa?
O passa pel de cabra?
Passa.
Sí, i més curios, perquè contarem una petita neta de superdivertida.
La meva paraula de setmanes, masturbar.
A sort de fer un copypaste.
Tampoc no m'havia encerrat de quines paraules de setmana.
I també en esteu.
No, forts.
La divertida és que me'n surtes, en el paper.
Masturbar. Accessori.
Atimologia.
Del Jatí masturbatari.
Perdó.
Dones, tret aquest.
No, clar, perquè he fet un copillall a ferrar.
Aleshores se m'ha posat el giri.
Què passa aquí? És que també hi diu tot això.
És un haiku.
Tens etimologia?
Té molt.
Del Jatí masturbatari, probablement...
Asturbare, variant del turbare i turba,
potser de formació del grec,
però és que sempre sol el mateix.
Ah, la mire de la cara.
Jo duc anguany,
que també està escrit en la seva versió antiga,
anguany.
Que això ho duc només perquè estic fart d'escoltar.
Barcelona ens diu, aquest any,
aquest any no, anguany!
Home, que també té sentit d'enganar,
perquè m'has enganyat.
Etimologia. Del Jatí oc-an-no,
aquest any, vos, vos, anguany!
Aquest any no, home.
O de oc-an-no segons oncoromines.
Crec que tenim 30 segons per fer votació.
Senyori Parenki, què vols, tu, vostè?
Masturbar.
Enroc. Anguany.
I jo, Ruïsos.
Com ho pot ser?
Sempre estic igual.
Doncs senyora Lissé, podria vos...
Quina és la seva paraula?
Hasta luego.
Tenim esper promised.